Справа № 200/14624/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

22 листопада 2021 р. Справа №200/14624/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про: визнання неправомірними дії Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн. по виконавчому провадженні № 66041131 від 08.07.2021 року, зобов`язання Лиманський міський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 11.08.2021 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., зобов`язання Лиманський міський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 11.08.2021 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання неправомірними дії Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн. по виконавчому провадженні № 66041131 від 08.07.2021 року, зобов`язання Лиманський міський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 11.08.2021 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., зобов`язання Лиманський міський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 11.08.2021 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн.

Позивач надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, відповідно до якого просила суд поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що з дня отримання спірних постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору від 11.08.2021 року вона з метою вирішення спору у досудовому порядку, звернулась до начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зі скаргою, відповідно до якої просила скасувати спірні постанови та надати усі матеріали, які стали підставою для їх прийняття. Крім того, позивач вказує, що після отримання рішення за результатами її скарги та матеріалів виконавчого провадження вона звернулась з відповідною скаргою до Краснолиманського міського суду Донецької області, однак, ухвалою від 01.10.2021 року суд відмовив у відкритті провадження у справі вказавши, що справу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, та роз`яснив право звернутися до адміністративного суду з відповідним позовом в порядку статті 287 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вищевказаними нормами встановлено спеціальні строки звернення до суду за оскарження рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Отже, позивач мав десятиденний строк на звернення до суду з позовом на оскарження дій та рішення приватного виконавця з моменту колі дізнався або повинен був дізнатися про порушення свої прав.

Варто звернути увагу на те, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Разом з тим, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Крім цього, початок перебігу строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про їх порушення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

З матеріалів справи встановлено, що 08.07.2021 року ОСОБА_2 звернулась до начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження.

11.08.2021 року в межах виконавчого провадження № 66041131 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

Також, 11.08.2021 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 66041131 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 12000 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що постанову про накладення штрафу та постанову про стягнення виконавчого збору позивач отримала 12 серпня 2021 року, що підтверджується відміткою у супровідному листі від 11.08.2021 року № 66041131.

Проте, судом встановлено, що позивач не погодившись зі спірними постанова про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу від 11.08.2021 року, відповідно до ч. 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скористався своїм правом на оскарження зазначених постанов та направив начальну Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скаргу від 26.08.2021 року.

Листом від 08.09.2021 року Лиманський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив ОСОБА_1 , що оскільки вона рішення державного виконавця у строк, передбачений Законом не виконує, про що складений відповідний акт державного виконавця, винесення штрафу та виконавчого збору є законним та обґрунтованим.

10.09.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою, відповідно до якої просила надати копії матеріалів виконавчого провадження.

Листом від 27.09.2021 року № 17.32-23-10255 Лиманський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надала ОСОБА_1 копії матеріалів виконавчого провадження № 66041131.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Глупак В.О. щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2021 року у справі № 236/3926/21 відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Глупак В.О. щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131.

Позивач після отримання ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2021 року у справі № 236/3926/21 та матеріалів, 27.10.2021 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки вона намагань в судовому порядку врегулювати спір як це передбачено ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також після розгляду її скарги начальником Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) помилково звернулась до Краснолимаського міського суду Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця щодо прийняття спірних постанов.

Крім того, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку що строк звернення до суду пропущений із поважних причин, відповідно вважає за необхідне поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись ст. 122, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання неправомірними дії Лиманського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн. по виконавчому провадженні № 66041131 від 08.07.2021 року, зобов`язання Лиманський міський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 11.08.2021 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., зобов`язання Лиманський міський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 11.08.2021 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 листопада 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя В.В. Олішевська