Справа № 300/78/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/78/21 пров. № А/857/13549/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Волошин М..М.

за участю представників сторін:

від позивача Івасів О.І.

від відповідача Липчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 (головуючий суддя Микитин Н.М., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/78/21 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій №004855/0706 від 07.12.2020, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на наступне.

Відповідачем протиправно, на підставі акту фактичної перевірки від 08.12.2020 №090388, винесено оскаржувані податкове повідомлення-рішення форми «С» №004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020.

Стосовно податкового повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706, яким застосовано штрафні санкції у сумі 53396,00 позивач зазначає, що нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачено. Крім того, записи до Книги обліку доходів і витрат вносяться у день, в якому було отримано дохід, тобто - продано товар, а оскільки відповідачем встановлено залишок товарних запасів, тобто факту їх продажу не відбулось на момент проведення перевірки, будь-які записи щодо зазначених товарів до обліку доходів і витрат не повинні були вноситись.

Акт перевірки не містить посилань на факт реалізації ФОП ОСОБА_1 не облікованих товарів. Відтак, наведені обставини свідчать про протиправність податкового повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020. Крім того, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10-56.30, а у позивача наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, реєстраційний номер 2001906 від 09.06.2020 року. Відтак, як зазначає позивач, оскільки згідно змісту та висновків акта фактичної перевірки слідує лише факт продажу алкогольного напою, а не факт споживання його на місці реалізації, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Стосовно застосування фінансової санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, зазначено, що ФОП ОСОБА_1 було призупинено підприємницьку діяльність у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень, бенкетів не було, а алкогольні напої, які були проведені через РРО, вона брала додому для власного споживання. Крім того, позивач вказує на те, що копії додатку № 3 до акту перевірки їй не було вручено. В зв`язку із наведеним позивач вважає, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 є протиправними і таким, що підлягають скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги фактично обгрунтовані доводами адміністративного позову. Апелянт наголошує, що не є уповноваженою особою, та не наділена правом отримувати запит про надання документів. Крім того, в акті фактичної перевірки у прикінцевих положеннях не вказано ні дати, ані часу розгляду матеріалів перевірки, а також не вказано перелік документів, які необхідно надати (пункти 4.3, 4.4). Стосовно тверджень відповідача щодо відображення обліку товарних запасів у графі 5 і 6 Книги обліку доходів і витрат, зазначено, що дані твердження не відповідають позиції контролюючого органу, яка наведена у загальнодоступному інформаційному ресурсі. За формою Книги обліку доходів і витрат та порядком її ведення не передбачено відображення залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування. Крім того, поняття «Книга обліку доходів і витрат» та «Облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації» не є тотожними поняттями, це абсолютно різні речі як за змістом, так і за назвою. Також, згідно позиції контролюючого органу право на продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці має право суб`єкт господарювання за наявності двох підстав: ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (у позивача наявна діюча ліцензія) та вид економічної діяльності 56.10-56.30 (у ОСОБА_1 КВЕД 56.30), а відтак позивач відповідає критеріям, та має право здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив. Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0000103/0706 яким до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 17000.00 грн, то відповідач не наводить доказів реалізації алкогольних напоїв. Зважаючи на викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Не погодився з рішенням суду першої інстанції і відповідач по справі. Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. В обгрунтування своєї позиції посилається на те, що суб`єкти господарювання при здійсненні господарської діяльності несуть обов`язок вести облік товарних запасів на складах та/або за місцями їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, а виконанням вказаного обов`язку є ведення Книги обліку доходів і витрат. Дана книга ведеться в обов`язковому порядку фізичними особами-підприємцями, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність за затвердженою формою. Поряд з цим, 09.11.2020 барменом ОСОБА_2 отримано вимогу про надання відповідних документів до перевірки не пізніше 11.11.2020, в тому числі Книги обліку доходів і витрат, однак ФОП ОСОБА_1 на вищевказану вимогу щодо надання необхідних до перевірки документів Книгу обліку доходів і витрат надано не було. Стосовно податкового повідомлення-рішення №000103/0706 на суму 6800,00 грн, зазначено, що працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області 09.11.2020 проведено контрольно-розрахункову операцію та придбано 2 кави американо на суму 40 грн. та 50 грам коньяку «Bolgrad 3 зірки» по ціні 35 грн, який подали в коньячному бокалі для споживання на місці, в підтвердження замовлення та оплати барменом надано рахунок та фіскальний чек. Крім того, реалізацію коньяку на розлив для споживання на місці підтверджено поясненням, наданим самим барменом закладу. Також, 11.06.2020 у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить позивачу була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та реалізовано за вказаний період алкогольних напоїв на суму 635,00 грн. Враховуючи наведене, апелянт зазначає, що податкове повідомлення-рішення форми «С» у № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 прийняті на підставах та в порядку, визначеному чинним законодавством, а тому вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги своєї апеляційної скарги, проти апеляційної скарги відповідача заперечує.

Представник відповідача проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує, просить задовольнити апеляційну скаргу ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягать з наступного.

Задовольняючи часткового адміністративний позов суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована з 01.02.2010 як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є обслуговування напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 56.30).

Таким чином позивач, як суб`єкт господарювання, яка отримала ліцензію від 09.06.2020 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою місця торгівлі кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 , мала право здійснювати роздрібну торгівлю по продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці - в закладі ресторанного господарства, розташованому за адресою місця торгівлі, вказаному в ліцензії.

В зв`язку із цим, в Головного управління ДПС в Івано-Франківській області не було встановлених законом підстав для застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн, відповідно до абзацу 13 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відтак, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн, є протиправним та підлягає до скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують, відтак в задоволені інших позовних вимог суд відмовив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідно до п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5, п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, наказу від 09.11.2020 № 1370 «Про проведення фактичної перевірки» та на підставі направлень від 09.11.2020 № 231, 230 проведено фактичну перевірку кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 що належить ФОП ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 12.11.2020 № 090388, яким зафіксовано порушення платником податків - ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме: - продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що немає статусу громадського харчування, а саме: реалізовано 50 грам коньяку Bolgrad 3 зірки по ціні 35,00 грн для споживання на місці, чим порушено ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», із змінами та доповненнями; - проведення розрахункової операції на неповну суму покупки із застосування реєстратора розрахункових операцій, видача розрахункового документа встановленого зразка на неповну суму покупки, чим порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями; - порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат Вартість товарів отриманих для реалізації становить 26696,00 грн. (Додаток 3), чим порушено п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 » №265/95-ВР, із змінами та доповненнями; п. 177.10, ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями; Наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481, затверджений в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 року «Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат та Порядок її ведення»; - незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, чим порушено п.13 ст. 3 ЗУ від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями; - роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в період з 02.04.2020 по 11.06.2020 платником податків проводилася реалізація алкогольних напоїв через РРО (фіскальний номер ), а саме: 23.05.2020 було реалізовано горілку Хортиця 0.5 л. 40% алк. по ціні 180 грн; 23.05.2020 було реалізовано 3 пляшки пива Чернігівське 0.5 л. по ціні 25 грн./ пляшку; 30.05.2020 було реалізовано 4 пляшки пива Чернігівське 0,5 л. по ціні. 25 грн./ пляшку; 30.05.2020 було реалізовано горілку Хлібний Дар 0,5 40% алк. по ціні 180 грн. 01.06.2020 було реалізовано 4 пляшки пива Чернігівське 0,5 л. по ціні 25 грн./ пляшку.

Відтак, вказаним актом перевірки від 12.11.2020 № 090388 встановлено порушення позивачем пункту 1, пункту 2, пункту 12, пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; статей 15 та 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячого і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України.

На підставі встановлених порушень, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області винесено: - податкове повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020 яким застосовано штрафні санкції у сумі 53396,00 грн, за порушення п.1.2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфер і торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 177.10, ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10, Наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.13 №481 «Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення»; - рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 на суму 23800,00 грн, що складається з реалізація алкогольних напої без наявності ліцензії - 17000,00 грн, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що немає статусу закладу громадського харчування - 6800,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, колегія суддів керується такими мотивами.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; 4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення; 5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Згідно із положенням пункту 86.5 статті 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 ПК України, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Як встановлено колегією суддів позивач та його працівник, від підписання та отримання другого примірника акта про результати фактичної перевірки №090388 від 12.11.2020 відмовилися, про що зазначено посадовими особами відповідача в акті перевірки та складено акт.

Перевірка господарської діяльності позивача здійснювалась при його присутності. Будь-яких зауважень (заперечень) до акту перевірки позивачем надано не було. Другий примірник акту перевірки від 12.11.2020 направлено супровідним листом від 13.11.2020 на адресу ФОП ОСОБА_1 , при цьому в п. 4.5 акту перевірки зазначено додатки до нього серед яких, зокрема, додаток 3, також на вказаному додатку наявний підпис бармена, що спростовує доводи позивача про невручення їй додатку №3 до акту перевірки.

З врахуванням викладеного позивач не обґрунтував протиправності призначення фактичної перевірки позивача, а також суд не виявив порушень прав платника податків - позивача під час здійснення дій посадових осіб відповідача щодо проведення фактичної перевірки. Таким чином, фактична перевірка проведена в межах та у спосіб встановлений вказаними нормами Податкового кодексу України, а дії щодо здійснення такої перевірки, є правомірними.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Також, у відповідності до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до вказаної правової норми Податкового кодексу України, наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно пункту 1 Порядку № 481, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (Закон № 265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відтак, на позивача, як на суб`єкта господарювання, покладено обов`язок проводити розрахункові операції в порядку, встановленому законодавством, а саме вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про відсутність обов`язку ведення обліку товарних запасів тільки у фізичних осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовуються фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у постановах від 04.06.2019 року по справі №809/886/15, від 12.03.2020 по справі № 808/2540/16 та від 23.10.2020 по справі № 816/2932/15.

Матеріалами справи доведено, та не спростовано позивачем, що, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 53392,00 слугували доводи контролюючого органу щодо порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат, не забезпечення відповідності сум готівкових коштів за місцем проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Як зазначено у відомості (додаток №3 до акту перевірки) про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 09.11.2020 (дата початку перевірки) при перевірці господарської одиниці кафе-бар, яка належать суб`єкту господарської діяльності - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , податковим органом виявлено не облікований товар на загальну суму 26696,00.

Колегія суддів зазначає, що первинні документи наявні у суб`єкта господарювання, в силу приписів пункту 177.10 статті 177 ПК України є свідченням про походження товару, втім наявність таких документів не позбавляє обов`язку суб`єкта підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат. Так, у графі 5 Книги обліку доходів і витрат зазначаються «реквізити документа, який підтверджує понесені витрати», що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом.

У графі 6 Книги обліку доходів і витрат відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Отже наявність у Книзі обліку доходів і витрат графи «5» і «6» надає можливість суб`єкту підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації, шляхом внесення у Книгу обліку доходів і витрат реквізитів документів, які підтверджують понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, а також суми витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Відтак належне ведення Книги обліку доходів і витрат дає змогу відобразити придбання товарів та послуг, відповідно обліковувати товарні запаси на підставі записів до Книги, а також відповідних документів, які підтверджують придбання.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у Книзі обліку доходів і витрат графи щодо ведення обліку товарних запасів, а отже неможливість ведення такого обліку, суд першої інстанції правомірно вважав необґрунтованими.

Позивач є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим має обов`язок ввести облік товарних запасів у порядку, визначеному законодавством. З врахуванням норм чинного законодавства, у зв`язку з не відображенням позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат, підлягають застосуванню до останньої штрафні санкції.

Докази щодо надання позивачем Книги обліку доходів і витрат в матеріалах справи відсутні. Однак, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті ПК України), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Позивач таким правом не скористався. З огляду на приписи пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, вважається, що документи, які не були надані під час перевірки (чи на протязі 5 днів після її проведення) вважаються відсутніми у такого платника податків.

Щодо поданої до суду копії витягу з Книги обліку доходів і витрат (а.с. 21-27), у графах 5 та 6 якої не відображена належно інформація про витрати підприємця та не вказані реквізити первинних документів (накладних, видаткових накладних), що підтверджують понесені підприємцем витрати. Тобто зі змісту вказаної Книги не можливо встановити, що позивачем придбавалися підакцизні товари щодо яких у акті наявний висновок про відсутність їх обліку за місцем реалізації та відповідно були понесені витрати на їх придбання, вказане також підтверджує факт відсутності обліку товару у відповідності до вимог законодавства.

З врахуванням викладеного, в силу приписів статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у спірних правовідносинах до позивача підлягає застосуванню фінансова санкція у розмірі 53394,00 грн.

Решта розміру штрафної санкції в сумі 4,00 гривні становить інше порушення, а саме, «проведення розрахункових операцій на суми придбання без застосування реєстратора розрахункових операцій».

В матеріалах справи наявні пояснення представника позивача про продаж нею 09.11.2020 дві2 кави американо по ціні 20,00 грн за одну, однак така розрахункова операція не проведена через касовий апарат (а.с.98).

Зідно абзацу 2 пункту 11 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше. З урахуванням вищевказаних висновків, а також норм статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», податковий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 53396,00 грн, що становить подвійну вартість необлікованих товарів згідно відомості №3.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020.

Стосовно правомірності прийняття ГУ ДПС в Івано-Франківській області рішення № 004855/0706 від 07.12.2020 колегія суддів зазначає.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначає порядок імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального.

Відповідно до частини 11 статті 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. За визначенням, наведеним у абзаці 25 статті 1 Закону №481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно частини 22 статті 15 Закону №481 ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

Згідно акту фактичної перевірки від 12.11.2020 № 090388, відповідачем зафіксовано порушення позивачем вимог законодавства, а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в період з 02.04.2020 по 11.06.2020.

Матеріалами справи доведено, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2001906 від 09.06.2020 розпочався з 12.06.2020 по 12.06.2021.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями в період з 02.04.2020 по 12.04.2020 без наявних ліцензій.

З врахуванням викладеного відповідачем обгрунтовано застосовано до позивача санкції в сумі 17 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, передбачених статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Частиною 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Матеріалами справи доведено наявність у позивача ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 09.06.2020 № 2001906.

Стаття 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» містить частину, якою передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відтак, вказана норма Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» дозволяє продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктам господарювання громадського харчування.

Відповідно до акту фактичної перевірки №090388 від 12.11.2020, працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області 09.1 1.2020 проведено контрольно-розрахункову операцію та придбано 2 кави американо на суму 40 грн. та 50 грам коньяку «Bolgrad 3 зірки» по ціні 35 грн., який подали в коньячному бокалі для споживання на місці. В підтвердження замовлення та оплати барменом надано рахунок та фіскальний чек.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не визначає хто саме є таким суб`єктом. Будь-яким іншим законом не встановлено визначення суб`єкта господарювання громадського харчування. Натомість стаття 1 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», який є спеціальним законом, який встановлює суб`єктів на яких поширюються його норми.

Відповідно до визначень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», з врахуванням вказаних ДСТУ, під діяльністю суб`єкта господарювання громадського харчування по продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, вказаною в статті 15-3 цього Закону, потрібно розуміти роздрібну діяльність суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця чи юридичної особи) у закладах ресторанного господарства: ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування, по продажу алкогольних напоїв на розлив громадянам - споживачам для їх особистого споживання незалежно від форми розрахунків, за наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, у вказаному в ліцензії місці торгівлі.

У позивача наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, реєстраційний номер 2001906 від 09.06.2020 за адресою місця торгівлі - 77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Фегонівка,16, кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відтак, позивач, маючи чинну ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, здійснила операцію роздрібної торгівлі: продаж на розлив споживачам алкогольного напою, з видачею фіскального чеку, в місці торгівлі, зазначеному в ліцензії.

Враховуючи вищевикладене, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми «С» № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020, підлягають до задоволення частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 229,308,312,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 у справі № 300/78/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року