Справа № 200/12195/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 р. Справа№200/12195/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання протиправним та скасування рішення Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 81 від 24 червня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 , зобов`язання Бахмутсько - Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 5863 від 17.06.2021 року та зарахувати періоди її роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року до страхового стажу.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 81 від 24 червня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 , зобов`язання Бахмутсько - Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 5863 від 17.06.2021 року та зарахувати періоди її роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року до страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона звернулась до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, однак, рішенням Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.06.2021 року № 81 було відмовлено в призначенні пенсії за віком через недостатність стажу роботи. Позивач вказує на те, що відповідач не зарахував періоди роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки від 23.11.1977 року серії НОМЕР_1 зазначена дата народження заявника, яка не співпадає з паспортними даними заявника. Позивач не погоджується з діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи, через помилки у трудовій книжці, та вказує на те, що такі дії відповідача порушуються її права на отримання пенсії. Позивач наголошує, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Також зазначив, що відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач незаконно відмовив позивачу у призначенні пенсії, та позбавив позивача можливості реалізувати право на пенсійне забезпечення. Враховуючи викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

17.06.2021 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачем надано копрії документів: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудова книжка від 23.11.1977 року НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюб, копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.08.2020 року, паспорт. Відповідач вказує на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки від 23.11.1977 року НОМЕР_1 зазначена дата народження заявника, яка не співпадає з паспортними даними, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року. Відповідач зазначив, що для зарахування вищезазначених періодів роботи позивачу запропоновано надати підтверджуючі довідки, відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року. Відповідач вказав, що на підставі наданих документів та даних персоніфікованого обліку на момент звернення страховий стаж позивача склав 00 років 02 місяці 05 днів. Враховуючи означене, управлінням прийнято рішення № 81 від 24.06.2021 року про відмову позивача в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З огляду на викладене, відповідач вважає, що управління діяло у межах та у спосіб визначений чинним законодавством приймаючи спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 10).

З матеріалів справи встановлено, що 17.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 36).

До заяви про призначення пенсії позивачем надано: довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудова книжка від 23.11.1977 року № НОМЕР_4 , свідоцтво про шлюб, копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.08.2020 року, паспорт.

Рішенням № 81 від 24.06.2021 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 5-6).

Зі змісту рішення встановлено за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки від 23.11.1977 року НОМЕР_1 зазначена дата народження заявника, яка не співпадає з паспортними даними, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року. Також зазначено, що для зарахування вищезазначених періодів роботи необхідно надати підтверджуючі довідки, відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, або судового рішення про встановлення факту належності трудової книжки.

Позивач не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058 (чинного на момент призначення пенсії), передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 12 Закону № 1058 особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно пункту 1 Інструкції № 162 (чинної на момент оформлення трудової книжки позивача) визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно п. 2.10 зазначеної Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Пункт 2.11 Інструкції передбачав, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Пунктом 2.12 Інструкції № 162 визначалось, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виробляються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) І з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані.

Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Зазначені положення викладені також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, яка є чинною на час розгляду справи.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звертаючись до Бахмутсько - Лиманського ОУПФУ Донецької області з заявою про призначення пенсії від 17.06.2021 року надала до управління копію трудової книжки НОМЕР_1 оформленої 23.11.1977 року на ім`я ОСОБА_3 (мовою оригіналу).

Згідно зазначено трудової книжки встановлено, що позивач у період з 01.11.1975 року по 20.09.1977 року проходила навчання в міському Сімферопольському професійно - технічному училищі; 01.10.1977 року зарахована поваром на ОРС Чорнобильську АЄС, 21.11.1977 року звільнена за власним бажанням; 13.12.1977 року зарахована поваром 4 розряду, 25.03.1991 року звільнена за власним бажанням; 11.04.1991 року прийнята стажер тимчасово у відділ охорони; 10.02.1992 року переведений на посаду стажера, 31.03.1997 року звільнена за власним бажанням (а.с. 6-7).

Відповідач відмовляючи у призначенні пенсії посилався на те, що ним не були враховані записи про роботу зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 23.11.1977 року, оскільки дата народження позивача не відповідає інформації вказаній у паспорті позивача.

Так, згідно паспорту громадянина України № НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_1 встановлено, що дата народження у паспорті зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто російською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_3 »

При цьому, згідно титульного аркушу трудової книжки НОМЕР_1 дата народження ОСОБА_1 зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (мовою оригіналу, російською мовою).

Тобто, написання дати народження ОСОБА_1 у трудовій книжці НОМЕР_1 від 23 листопада 1977 року не відповідає написанню дати народження ОСОБА_1 у паспорті.

Суд звертає увагу на те, що положення Інструкції № 162 (чинній на час заповнення трудової книжки) та Інструкції № 58 (редакція якої дії на час звернення до суду) передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Як вбачається з трудової книжки долученої до матеріалів справи, ОСОБА_1 засвідчила власним підписом правильність написання відомостей щодо неї, крім того трудова книжка містить запис ОСОБА_1 про те, що з записами в трудовій книжці вона ознайомлення.

Отже, з наданих при зверненні із заявою про призначення пенсії документів не можливо встановити належність трудової книжки НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , оскільки дата народження у трудовій книжці та у паспорті не співпадають.

Суд не приймає посилання позивача на те, що не усі записи у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, та вказує на те, що оскільки дата народження у трудовій книжці та у паспорті громадянки ОСОБА_1 не співпадають ся, відсутні підстави вважати, що зазначена трудова книжка належить саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, суд вказує на те, що відповідно до п. 2.13 Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно п. 2.6, 2.8 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Отже, у разі неможливості виправлення помилок у трудовій книжці в порядку визначеному пунктами 2.6 та 2.8 Інструкції № 58, з урахуванням приписів Цивільного процесуального кодексу України, позивач має право звернутися безпосередньо до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

Суд вказує на те, що згідно із пунктом 6 частиною 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У зв`язку із розбіжностями в написанні дати народження позивача у паспорті та трудові книжці, суд зазначає про необхідність встановлення фактів належності позивачу зазначеної трудової книжки, що дасть позивачу у подальшому звернутися до управління Пенсійного для забезпечення можливості оформлення пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно не враховану трудову книжку серії НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_1 , оформленої 23.11.1977 року, а отже прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років), є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 81 від 24 червня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 , зобов`язання Бахмутсько - Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 5863 від 17.06.2021 року та зарахувати періоди її роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року до страхового стажу.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 81 від 24 червня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 , зобов`язання Бахмутсько - Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 5863 від 17.06.2021 року та зарахувати періоди її роботи з 01.10.1977 року по 21.11.1977 року, з 13.12.1977 року по 25.03.1991 року, з 14.04.1991 року по 10.02.1992 року, з 11.02.1992 року по 31.03.1997 року до страхового стажу - відмовити.

Повний текст постанови складено та підписано 22 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська