Справа № 200/12615/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р. Справа№200/12615/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в межах спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача по обмеженню максимальним розміром виплати позивачу пенсії за вислугу років, призначеної з 17 червня 2021 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати відповідача виплачувати позивачу пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначену з 17 червня 2021 року, без обмеження максимальним розміром та виплатити позивачу різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 7 червня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

У червні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами.

З веб-порталу Пенсійного фонду України, 7 липня 2021 року позивачу стало відомо, що відповідачем його заява була задоволено.

Згідно витягу з веб-порталу Пенсійного фонду України від 21 вересня 2021 року основний розмір пенсії склав 25 086,10 грн, також нараховані надбавки як учаснику бойових дій згідно положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 503,50 грн та надбавки на непрацездатних дітей віком до 18 років згідно ст. 16 зазначеного Закону в сумі 1 854,00 грн; всього розмір пенсії з надбавками склав 27 443,6 грн.

Однак, відповідач обмежив позивачу максимальний розмір пенсії до 18 540,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про пояснення підстав такого обмеження.

Згідно відповіді відповідача обмеження виплати пенсії максимальним розміром здійснено відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України № 2262.

У період липень - вересень 2021 року позивач отримував пенсію у розмірі 18 540,00 грн.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром розміру його пенсії за вислугу років протиправними (а.с. 1-7).

Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 19).

У період з 4 жовтня 2021 року по 29 жовтня 2021 року суддя перебувала на лікарняному.

2 листопада 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому управління заперечує в повному обсязі проти позовних вимог позивача та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню обґрунтовуючи це наступним.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 6 грудня 2016 року внесено зміни до ст. 43 Закону № 2262, відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи, що абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15 грудня 2020 року встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність визначений: з 1 січня - 1 769,00 грн, з 1 липня - 1 854,00 грн, з 1 грудня - 1 934,00 грн, пенсія позивачу нараховується та виплачується управлінням у розмірі, що передбачений чинним законодавством. Посилається при цьому на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 3 липня 2018 року у справі № 557/8998/16-а та у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 553/3616/16-а (а.с. 73).

9 листопада 2021 року судом отримана від позивача відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач зазначає про незгоду щодо із посиланням відповідача на висновки Верховного суду, викладені у постановах Верховного Суду, постанова Верховного суду № 554/8998/16-а від 3 липня 2018 року відсутня у Державному реєстрі судових рішень, а правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду № 553/3616/16-а від 28 березня 2019 року, ґрунтується на положеннях ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними і втратили чинність з 20 грудня 2016 року (а.с. 76-77).

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на адміністративний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 21 грудня 2016 року та довідкою від 11 серпня 2020 року № 15-560вих-20 (а.с. 8-11, 27-28).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій Області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 78).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Донецькій області з 31 березня 2017 року, пенсія призначена за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 50).

У 28 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за вислугу років на підставі Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 63-66).

Згідно атестату про припинення виплати пенсії від 25 червня 2021 року, виплата пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про прокуратуру» здійснена по 30 червня 2021 року (а.с. 69).

З 17 червня 2021 року позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 71).

Рішенням відповідача здійснено перерахунок пенсії позивачу з 1 червня 2021 року у зв`язку із переходом на інший вид пенсії (а.с. 70).

Відповідно витягу з веб-порталу Пенсійного фонду України та рішення відповідача про перерахунок пенсії позивачу розмір пенсії позивача складає: основний розмір пенсії (68% грошового забезпечення) - 25 086,10 грн, надбавка як учаснику АТО бойових дій - 463,50 грн, надбавка як учаснику бойових дій 40,00 грн, надбавка у зв`язку із наявністю непрацездатної дитини віком до 18 років - 927,00 грн, надбавка у зв`язку із наявністю непрацездатної дитини віком до 18 років - 927,00 грн; всього - 27 443,6 грн; з урахуванням максимального розміру - 18 540,00 грн (а.с. 13, 70).

11 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача через веб-портал Пенсійного фонду із запитом про підстави обмеження розміру його пенсії (а.с. 14).

Листом від 6 вересня 2021 року Головне управління повідомило позивачу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 6 грудня 2016 року внесено зміни до ст. 43 Закону № 2262, відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 липня 1 854,00 грн, розмір пенсії позивача складає 18 540,00 грн (а.с. 16).

Будучи не згодним із обмеженням розміру його пенсії десятью прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 № 2262-XII (далі - Закон України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закон № 2262-ХІІ), умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI внесені зміни до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, частину 5 викладено у наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 № 911-VIII статтю 43 Закону № 2262-XII частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII статтю 43 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у звязку із чим частина п`ята статті 43 стала частиною сьомою.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року положення частини 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині обмеження розміру пенсій максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є нечинними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, яким вносились зміни до Закону № 2262-ХІІ, встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України […] "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", […] не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. […].

Разом із цим відповідно до ст. 1-1 Закону України № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, Закон України № 2262-XII є спеціальним щодо правовідносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи, що Конституційним Судом України визнані нечинними норми Закону № 2262-ХІІ, які були внесені у даний закон Законом України № 3668-VI, беручи до уваги, що саме Закон № 2262-ХІІ є спеціальним для застосування до спірних правовідносин, відсутні підстави стверджувати, що з дати набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 виникла ситуація, за якої спірні правовідносини підпадають під регулювання положень Закону України № 3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України № 2262-XII.

В протилежному випадку застосування положень Закону № 3668-VI щодо військовослужбовців фактично зводить нанівець дію рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Суд зауважує, що зазначені висновки суду по даній справі не нівелюють можливості застосування норм Закону України № 3668-VI (в частині обмеження максимального розміру пенсії) стосовно осіб, щодо яких обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнавались, або щодо яких відсутні спеціальні закони.

Враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи та висновки суду, суд приходить до висновку, що обмеження відповідачем граничного розміру пенсії позивачу є протиправним.

Щодо посилань відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 3 липня 2018 року у справі № 557/8998/16-а та у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 553/3616/16-а, суду зазначає, що Єдиний державний реєстр судових рішень не містить постанови Верховного Суду від 3 липня 2018 року у справі № 557/8998/16-а, а предметом розгляду в адміністративній справі були спірні правовідносини з приводу перерахунку пенсії позивачу з 1 січня 2016 року на підставі його заяви від вересня 2016 року, тобто, спірні правовідносини виникли до прийняття Конституційним Судом України Рішенням № 7-рп/2016.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження максимальним розміром пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 з 17 червня 2021 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між розміром належної до сплати (без застосування обмеження максимального розміру пенсії) та фактично сплаченої сумою пенсії за період з 7 червня 2021 року по день поновлення (початку) виплати пенсії у належному розмірі.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна