Справа № 440/3592/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3592/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3592/21 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава (надалі - КЕВ м. Полтава, позивач), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (надалі - Управління, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 2 вимоги відповідача "Про усунення виявлених порушень" від 22.03.2021 №201620-14/1181-2021, а саме - вимогу щодо забезпечення відшкодування відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України на користь КЕВ м. Полтава шкоди (збитків) заподіяних внаслідок виникнення нестачі вугілля кам`яного марки ДГком 13-100 в кількості 62,000 тонн на загальну суму 207 634,90 грн.

Мотивуючи свої вимоги позивач стверджує, що актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 від 03.03.20201 №08-22/10 суцільною інвентаризацією встановлено нестачу на Полтавському паливному складі вугілля кам`яного марки ДГком 13-100 в кількості 62,000 тонн, чим нанесено матеріальної шкоди на суму 207 634,90 грн. При цьому під час інвентаризації (контрольного зважування залишків вугілля) представникам позивача з боку ревізорів не було надано жодних документів, як от договору про надання послуг із підприємством, яке проводило зважування, сертифікати відповідностей засобів вимірювань та документів, що підтверджують повірку засобів вимірювань. Відшкодування завданих збитків має здійснюватися у порядку цивільного та трудового законодавства України. Крім цього спірна вимога фактично була подана з порушенням строків. Спірна вимога, на думку позивача, є неконкретизованою.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

22.04.2021 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та заява про виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 позовну заяву з урахуванням зменшення обсягу позовних вимог прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача Північно-східний офіс Держаудитслужби (надалі - Офіс), призначивши справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві (а.с. 67-73) представник просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що в ході ревізії виявлено порушення, які на момент її закінчення не були усунуті. Додав, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Офіс позов також не визнав. У наданому до суду відзиві (а.с. 82-89) представник виклав доводи аналогічні тим, які наведені у відзиві Управління.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Управлінням у відповідності до пункту 3.3.6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північно-східного офісу Держаудитслужби на ІV квартал 2020 року на підставі направлень на проведення ревізії від 24.11.2020 №400, №401, від 24.12.2020 №440, від 28.12.2020 №446 було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Полтава за період з 01.01.2019 по 31.12.2020, результати якої зафіксовані в акті від 03.03.2021 №08-22/10 (а.с. 13-30).

Заперечень щодо правильності призначення чи проведення планової ревізії позов не містить, тож дослідження пов`язаних з цим питань суд не здійснює.

В ході ревізії, крім іншого, було проведено контрольний огляд вугілля кам`яного марки ДГком (13-100) на Полтавському паливному складі КЕВ м. Полтава, яким встановлено, що вказане вугілля зберігається навалом на відкритому майданчику паливного складу за адресою: м. Полтава, вул. Визволення, 28. В ході ревізії питання організації фактичного контролю за збереженням майна на Полтавському паливному складі КЕВ м. Полтава за ініціативою Управління на підставі наказу начальника КЕВ м. Полтава від 09.02.2021 №40 (зі змінами внесеними наказом від 15.02.2021) інвентаризаційною комісією КЕВ м. Полтава у присутності працівників Управління - начальника відділу контролю за місцевими бюджетами ОСОБА_1 та головного державного аудитора відділу контролю в галузі оборони, правоохоронних органах та органах влади ОСОБА_2 проведено суцільну інвентаризацію вугілля кам`яного на Полтавському паливному складі КЕВ м. Полтава.

За результатами проведеної інвентаризації встановлено нестачу вугілля кам`яного марки ДГком 13-100 у кількості 62,000 тонн на суму 207 634,90 грн у матеріально-відповідальної особи - начальника паливного складу КЕВ м. Полтава ОСОБА_3 , чим порушено підпункт 3.2.40, 3.2.41, 3.2.42 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, та завдано збитків на вказану суму.

З приводу допущених порушень начальником паливного складу КЕВ м. Полтава ОСОБА_3 надано наступні пояснення: "Вагони з вугіллям прибули на міський паливний склад. Самі вагони не зважувались, а перевозились машинами отгрузчіка. Грузились навантажувачем і перевозились на гарнізонний паливний склад. Видача була со склада одна в кількості 50 тон. Де ділося вугілля не знаю".

При цьому під час ревізії документи, які б свідчили про поставку до КЕВ м. Полтава товару (вугілля кам`яного марки ДГком (13-100), що не відповідає по кількості та якості, не надано. А згідно з даними бухгалтерського обліку КЕВ м. Полтава станом на 01.01.2020 та на момент проведення ревізії дебіторськеа або кредиторська заборгованість ТОВ "Топ Енерготрейд" за придбане КЕВ м. Полтава вугілля кам`яне марки ДГком (13-100) відсутня.

Внаслідок не забезпечення КЕВ м. Полтава усунення виявлених під час ревізії порушень, на адресу позивача Управлінням була направлена вимога №201620-14/1181-2021 про усунення виявлених порушень від 22.03.2021, пунктом 2 якої Управління висунуло до КЕВ м. Полтава вимогу забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України на користь КЕВ м. Полтава шкоди (збитки), заподіяні внаслідок виникнення нестачі вугілля кам`яного марки ДГком 13-100 в кількості 62,000 тонн на загальну суму 207 634,90 грн (а.с. 125-126).

Позивач вважає, що зазначена вимога в частині пункту 2 не ґрунтується на вимогах закону, а тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку доводам сторін та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 26.01.1993 №2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (надалі - Закон №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМ України від 03.02.2016 №43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 9 пункту 4 вказаного Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 6 цього ж Положення, крім іншого передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Зазначені норми Положення узгоджуються із приписами статті 10 Закону №2939-XII, приписами якої передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів і у разі виявлення порушень законодавства видавати обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків завданих державі чи об`єкту контролю орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання.

При цьому відшкодування виявлених збитків завданих державі чи об`єкту контролю, про наявність яких може бути зазначено у вимозі, здійснюється у добровільному порядку або примусово шляхом звернення органу Держаудитслужби до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного можна дійти висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимоги про усунення порушень, виявлених в ході перевірки підконтрольних установ, які обов`язкові до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства.

У даній справі предметом спору є вимога, пункт 2 якої вказує на виявлені збитки, їхній розмір та пропозицію їх відшкодувати у добровільному порядку.

Зважаючи на те, що збитки стягуються за позовом органу державного фінансового контролю, то правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядатиме позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у постановах від 17.11.2015 у справі № 804/12906/13-а, від 02.12.2015 у справі № 826/80/13-а тощо; Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справах №814/3964/15, №806/999/14, від 20.02.2018 у справі №822/2087/17.

Твердження позивача про те, що відшкодування завданих збитків слід здійснювати у порядку цивільного та трудового законодавства, тоді як у спірній вимозі мова йде про забезпечення відшкодування відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, що призводить до неоднорідного тлумачення норм законодавства, не містять у собі ніякої сили, оскільки умови і порядок відшкодування збитків, що визначені Господарським кодексом України не суперечать будь-якому іншому способу, визначеному чинним законодавством України, а тому ключовим у даному аспекті є саме забезпечення позивачем відшкодування збитків виявлених ревізією. Більш того, якщо існує декілька способів усунення виявлених в ході ревізії порушень, правом вибору певного конкретного способу, відповідно до приписів статті 65 Господарського кодексу України, наділений саме керівник підприємства. Однак позивач будь-яких доказів виконання вимоги, або хоча б спроб її виконання ні відповідачу, ні суду не надав

Посилання позивача на те, що під час контрольного зважування залишків вугілля кам`яного марки ДГком 13-100 представникам комісії КЕВ м. Полтава не надано жодних документів, а саме: договору про надання послуг з підприємством, яке проводило зважування, сертифікати відповідностей засобів вимірювань та документів, що підтверджують повірку засобів вимірювань, та інших документів які б підтверджували достовірність проведення зважування на Паливному складі КЕВ м. Полтава не заслуговують на судову оцінку в межах даного судового провадження, оскільки не охоплюються предметом спору у цій справі, який стосується лише оцінки правомірності вимоги від 22.03.2021, сформульованої відповідачем у пункті 2. Правильність і достовірність зважування позивач міг заперечувати при підписанні акту, як це передбачено пунктом 42 Порядку №550, і лише за наявності обґрунтованих (а не уявних), документально підтверджених сумнівів у результатах зважування, що в подальшому могло би бути самостійною підставою для оскарження відповідних приписів зобов`язального характеру.

Спірна вимога від 22.03.2021 №201620-14/1181-2021 складається із 3 пунктів, яка в частині оскарження пункту 2 констатує виявлене Управлінням порушення із зазначенням суми завданої матеріальної шкоди (збитків), обчисленої у гривнях.

Зазначена вимога містить власне вимоги до КЕВ м. Полтава, зокрема щодо забезпечення відшкодування відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України на користь КЕВ м. Полтава шкоди (збитків), заподіяних внаслідок нестачі вугілля кам`яного марки ДГком 13-100 в кількості 62,000 тонн на загальну суму 207 634,90 грн. Вимога також містить вказівку про те, що у разі не усунення виявлених порушень у встановлений строк Управління має право звернутися до суду в інтересах держави.

Тобто, спірна вимога є індивідуально-правовим актом, яка спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якій вона адресована.

За таких обставин суд зазначає, що вимога від 22.03.2021 № 201620-14/1181-2021 є достатньо конкретизованою, такою, що відповідає ознакам індивідуально-правового акта, у зв`язку з чим твердження позивача протилежного змісту суд відкидає як безпідставні.

З приводу твердження позивача про порушення строків направлення вимоги суд з`ясував наступне.

Відповідно до п. 45 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Згідно з п. 46 Порядку №550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Відповідач вказує на обставини підписання позивачем надісланого йому екземпляру акту та повернення його до Управління лише 09.03.2021, з урахуванням чого й виносилася спірна вимога від 22.03.2021 №201620-14/1181-2021.

Аналізуючи дане питання суд встановив, що з 03.03.2021 десятий робочий день випадає на 18.03.2021. Тобто відповідач дійсно виніс спірну вимогу з порушенням строку визначеного п. 46 Порядку №550.

Однак вказаний Порядок не містить приписів, які б передбачали недійсність такої вимоги, а тому сам по собі пропуск строку прийняття вимоги не може слугувати самостійною підставою для її скасування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі №820/212/16, де зазначив, що не можуть бути підставою для скасування вищевказаних рішень також і посилання позивача на порушення відповідачем строку їх прийняття. Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не є безумовною підставою для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Вказана обставина могла би бути використана позивачем в якості мотиву у разі клопотання про відтермінування виконання вимоги, проте, як вже з`ясував суд, будь-яких спроб добровільно виконати вимогу з боку КЕВ м. Полтава не вживалося.

З огляду на встановлені у справі обставини, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що спірна вимога в оскарженій частині винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому заявлений позов суд визнає безпідставним у цілому та відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За відсутності підстав для задоволення позову відсутні й підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава (вул. Сінна, 36, м. Полтава, 36000, ) до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (вул. Шевченка, 1, м. Полтава, 36011), Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, 5, Держпром, 4 проїзд, 10 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун