Справа № 464/3729/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 464/3729/21 пров. № А/857/15621/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

з участю секретаря судового засідання Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року, прийняте головуючим суддею Сабарою Л. В. о 09:50 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування протоколу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 09.05.2021 серії ДПР 18418339 та закрити справу про адміністративне правопорушення; визнати дії відповідача щодо вилучення посвідчення водія і автомобіля протиправними та зобов`язати відповідача повернути їх та утриматись від будь-яких дій щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення; оплату вартості послуг з транспортування та зберігання автомобіля здійснити за рахунок відповідача. Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн і витрати на оплату судового збору.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.06.2021 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління патрульної поліції у Львівській області щодо тимчасового вилучення посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 07.11.2020 ТСЦ 4649 ОСОБА_1 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною сьомою статті 121 КУпАП; визнати протиправними дії Управління патрульної поліції у Львівській області щодо тимчасового затримання транспортного засобу Mitsubishi Outlander 2.0 номерний знак НОМЕР_2 , належного на праві власності ОСОБА_2 , у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною сьомою статті 121 КУпАП. В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Додатковим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.07.2021 стягнуто з Управління патрульної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2080 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при вирішенні заяви не враховано, що позивач не обґрунтував суму компенсації витрат на правничу допомогу, яка б фактично відповідала наданим адвокатським послугам та була співмірною обсягу цих послуг та витраченому адвокатом часу розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що згадані у розрахунку витрати на правову допомогу у зв`язку з складенням відзиву у справі про адміністративне правопорушення не пов`язані із розглядом даної справи, а щодо послуг по складенню клопотань, то про такі Управлінню відомо, так як на відповідну адресу не надходили. Крім цього, позивачем не надано документів в підтвердження оплати витрат на правову допомогу, що виключає можливість їх відшкодування.

В судове засідання з розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частин першої - четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значенням справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, можна зробити висновок, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду такі докази:

копію договору про надання правової допомоги від 12.05.2021, укладеного між адвокатом Босаком Р. І. та Капустієм П. Р., відповідно до якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту по справу за позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій останнього протиправними та відшкодування шкоди, заподіяної такими протиправними діями, а також по всіх справах, пов`язаних з згаданою справою. При цьому, клієнт зобов`язаний сплатити гонорар у розмірі 15000 грн у період з моменту підписання договору до моменту оприлюднення судового рішення, що набрало в законної сили;

копію акта виконаних робіт від 23.06.2021, згідно з яким адвокатом надано послуги з підготовки та складання позову вартістю 5000 грн, послуги по підготовці та складенню відзиву у справі № 464/3712/21 про адміністративне правопорушення вартістю 3000 грн, послуги по підготовці та складенню клопотань позивача у справі № 464/3729/21 вартістю 200 грн, всього на 8200 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт надання адвокатом Босак Р.І. правової допомоги позивачу є підтвердженим.

Разом з тим, слід звернути увагу, що позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження оплати гонорару адвокату, що виключає підстави для відшкодування йому витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності стягнення з Управління патрульної поліції у Львівській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2080 грн.

Що стосується стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судового збору, то в цій частині апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо необґрунтованості додаткового рішення суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції в цій частині не переглядає справу.

За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року у справі № 464/3729/21 в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Львівській області витрат на правову допомогу скасувати.

В решті додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 року у справі № 464/3729/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 19.11.2021