Справа № 140/10218/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/10218/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо не зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 25.07.1997 по 01.06.2021 в обсязі - 22 роки 10 місяців 7 днів; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 25.07.1997 по 01.06.2021 в обсязі - 22 роки 10 місяців 7 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії, в якій просив зарахувати період здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 25.07.1997 по 01.06.2021 в цілому. Також надав документи, що підтверджували його реєстрацію, як фізичної особи-підприємця у період з 1994 по 30.06.2021 та здійснення підприємницької діяльності саме з застосуванням прощенної системи оподаткування, в тому числі сплати єдиного податку 1 групи, а також із застосуванням фіксованого податку.

Однак, для розрахунку пенсії за віком з 25.07.1997 по 01.06.2021 ГУ ПФУ у Волинській області вибірково враховані наступні періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності: 25.07.1997- 30.06.2000 - 2 роки 11 місяців 6 днів; 01.02.2004 - 31.03.2005 - 3 місяці 20 днів; 01.07.2005 - 31.12.2008 -2 місця 4 дні; 01.08.2009 - 31.08.2009 - 2 дні; 01.03.2010 - 30.09.2010 - 3 місяці; 01.10.2011 - 31.12.2012 - 1 рік 3 місяці; 01.02.2013 - 31.12.2013 - 11 місяців; 01.02.2014 - 29.02.2020 - 5 років 6 місяців 29 днів; 01.03.2020 - 31.05.2020 - 3 місяці; 01.06.2020 -31.12.2020 - 7 місяців. Всього 12 років 2 місяці.

Крім того, позивач вказав, що період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2018 по 01.06.2021 також зараховано з порушеннями Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме в частині що стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку, та які не сплачували страхові внески за періоди з 01 по 31 грудня 2020, з 01 по 31 січня, з 01 по 28 лютого, з 01 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2021, на підставі пункту 9-10.1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про ЄСВ. Такі періоди включаються до страхового стажу, вважається, що страхові суми було сплачено в розмірі мінімального страхового внеску, визначеного законодавством для кожного з таких періодів.

Позивач вважає, що загальний страховий стаж, за період ведення ним підприємницької діяльності з 25.07.1997 по 01.06.2021, має бути врахований в обсязі 22 роки 10 місяців 7 днів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивачу з 02.06.2021 органами Пенсійного фонду України призначено пенсію по віку. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Представник відповідача зазначив, що періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування за період до 01.07.2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків.

Крім того, пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 року по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. Згідно даних Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області позивач ОСОБА_1 з 01.01.1994 по 31.12.2011 перебував на загальній системі оподаткування, а з 01.01.2012 по 31.12.2020 на спрощеній системі оподаткування (довідка від 04.06.2021 №238/03-20-24- 06).

З врахуванням наведених норм чинного законодавства при призначенні пенсії Позивачу до страхового стажу зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю за загальною системою оподаткування з 25.07.1997 по 30.06.2004 (довідка про сплату страхових внесків №9715/8 від 14.05.2021).

Представник відповідача зауважив, що відповідно до витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 до страхового стажу зараховано з 01.02.2004 по 31.03.2005 - 3 місяці 20 днів; з 01.07.2005 по 31.12.2008 - 2 місяці 04 дні; з 01.08.2009 по 31.08.2009 - 2 дні; 01.03.2010 до 30.09.2010 - 3 місяці; з 01.10.2011 по 31.12.2012 - 1 рік 3 місяці; з 01.02.2013 по 31.12.2013 - 11 місяців; з 01.02.2014 по 29.02.2020 -5 років 6 місяців 29 днів; 01.03.2020 по 31.05.2020 - 3 місяці та з 01.06.2020 по 31.12.2020 - 7 місяців (в 2021 році страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач не платив). Тобто, зі спірного періоду до страхового стажу зараховано 12 років 3 місяці та 7 днів, періоди за які позивач-фізична особа-підприємець перебуваючи на загальній, а з 01.07 2012 на спрощеній системі оподаткування сплачував за себе страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж позивача становить 30 років 08 місяців та 13 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Вважає, що за відсутності доказів сплати страхових внесків фізичними особами - підприємцями не породжує зобов`язання у органів Пенсійного фонду України щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу при призначенні пенсії. Такий правовий висновок зробив Верховний суд України у справі від 26.10.2018 №643/20104/15-а. Тому, вимога позивача щодо зарахування до страхового стажу період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 25.07.1997 по 04.06.2021 лише на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності та сплачених квитанцій є безпідставною та такою, що не може бути задоволена.

Враховуючи зазначене представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії, в якій просив зарахувати період здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 25.07.1997 по 01.06.2021 в цілому. Також надав документи, що підтверджували його реєстрацію, як фізичної особи-підприємця у період з 1994 по 30.06.2021 та здійснення підприємницької діяльності саме з застосуванням прощенної системи оподаткування, в тому числі сплати єдиного податку 1 групи, а також із застосуванням фіксованого податку.

ГУ ПФУ у Волинській області з 02.06.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при призначенні пенсії до страхового стажу зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю за загальною системою оподаткування з 25.07.1997 по 30.06.2004 (довідка про сплату страхових внесків №9715/8 від 14.05.2021), оскільки відсутні докази сплати страхових внесків фізичною особою - підприємцем.

Крім того, відповідно до витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 до страхового стажу зараховано з 01.02.2004 по 31.03.2005 - 3 місяці 20 днів; з 01.07.2005 по 31.12.2008 - 2 місяці 04 дні; з 01.08.2009 по 31.08.2009 - 2 дні; 01.03.2010 до 30.09.2010 - 3 місяці; з 01.10.2011 по 31.12.2012 - 1 рік 3 місяці; з 01.02.2013 по 31.12.2013 - 11 місяців; з 01.02.2014 по 29.02.2020 -5 років 6 місяців 29 днів; 01.03.2020 по 31.05.2020 - 3 місяці та з 01.06.2020 по 31.12.2020 - 7 місяців (в 2021 році страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач не платив). Тобто, зі спірного періоду до страхового стажу зараховано 12 років 3 місяці та 7 днів, періоди за які позивач-фізична особа-підприємець перебуваючи на загальній, а з 01.07 2012 на спрощеній системі оподаткування сплачував за себе страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж позивача становить 30 років 08 місяців та 13 днів.

Вважаючи такі дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) періоди трудової діяльності і інші періоди, які враховувалися в стаж роботи для призначення пенсії до вступу у силу даного Закону, зараховуються в страховий стаж в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством.

Згідно пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.200 №22-1, до заяви про призначення (перерахунку) пенсії додаються документи про стаж, які визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до Порядку №637 час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і, на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 р. зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01.07.2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набув чинності з .01.01.2004. Саме з цієї дати обчислюється не трудовий, а страховий стаж, який підтверджується даними персоніфікованого обліку. Для того, щоб до трудового стажу був зарахований період підприємницької діяльності з 1992 року, необхідно подати до Пенсійного фонду України за місцем реєстрації підприємця дві довідки (до 1 травня 1993 року і з 1 травня 1993 року по 31 грудня 1995 року), згідно встановленої форми (додаток №1 до постанови КМУ від 12.08.93 №637), при умові, що підприємець за відповідний період сплачував страхові внески.

В довідці вказується тільки період сплати і не відображається розмір сплачених внесків. Якщо в архіві Пенсійного фонду відсутні дані про сплату підприємцем страхових внесків, цей період не може бути врахований при обчисленні пенсії.

Стаття 1 Закону №1058-IV визначає страховий стаж як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно абз.1 частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок

Відповідно до частин другої та третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті)

Персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: ідентифікаційний номер страхувальника; рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду за відповідний місяць; страховий стаж; ознака особливих умов праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні; сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума доходу (прибутку) осіб, які провадять підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на вказане до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Судом встановлено, що позивачу зараховано до страхового стажу період заняття підприємницькою діяльністю за загальною системою оподаткування з 25.07.1997 по 30.06.2004.

Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату внесків, у ньому є лише дані про сплату єдиного внеску позивачем за період з 01.02.2004 по 31.03.2005 - 3 місяці 20 днів; з 01.07.2005 по 31.12.2008 - 2 місяці 04 дні; з 01.08.2009 по 31.08.2009 - 2 дні; 01.03.2010 до 30.09.2010 - 3 місяці; з 01.10.2011 по 31.12.2012 - 1 рік 3 місяці; з 01.02.2013 по 31.12.2013 - 11 місяців; з 01.02.2014 по 29.02.2020 -5 років 6 місяців 29 днів; 01.03.2020 по 31.05.2020 - 3 місяці та з 01.06.2020 по 31.12.2020 - 7 місяців (в 2021 році страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач не платив). Зі спірного періоду до страхового стажу зараховано 12 років 3 місяці та 7 днів, періоди за які позивач - фізична особа-підприємець перебуваючи на загальній, а з 01.07.2012 на спрощеній системі оподаткування сплачував за себе страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, зарахувати у страховий стаж період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 25.07.1997 по 01.06.2021 не є можливим, оскільки у матеріалах справи відсутні й позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт сплати ним страхових внесків за вказані періоди.

Суд звертає увагу, що сам по собі статус підприємця та перебування позивача на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

Таким чином, оскільки за період з 25.07.1997 по 01.06.2021 відсутні відомості про сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України та відсутні будь-які інші документи, відповідно до яких можна зарахувати періоди здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу (довідка про сплату страхових внесків за цей період), тому підстави для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача відсутні.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач всупереч вимогам статті 77 КАС України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність своїх дій підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, )

Суддя В.В. Дмитрук