Справа № 460/8633/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 460/8633/20

адміністративне провадження № К/9901/39707/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Загороднюка А.Г.

перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року, додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року

у справі №460/8633/20 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила:

- зобов`язати відповідача внести зміни у пункт 1 наказу №920/03/к від 24 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », вказавши підставу формулювання звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України замість пункту 11 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIIIвід 10 грудня 2015 року (далі Закон №889-VIII);

- зобов`язати відповідача внести зміни до запису №22 від 26 грудня 2019 року її трудової книжки, замінивши вказану підставу звільнення;

- зобов`язати нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу у розмірі 16010,86 грн та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

- зобов`язано відповідача внести зміни у пункт 1 наказу №920/03/к від 24 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », указавши підставу формулювання звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, замість пункту 11 частини першої статті 87 Закону №889-VIII;

- зобов`язано внести зміни до запису №22 від 26 грудня 2019 року трудової книжки позивача, замінивши вказану підставу звільнення;

- зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 16010,86 грн та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3363,20 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково:

- зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни у пункт 1 наказу №920/03/к від 24 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », вказавши підставу формулювання звільнення відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року, замість пункту 11 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року;

- зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до запису №22 від 26 грудня 2019 року трудової книжки ОСОБА_1 , замінивши підставу звільнення на пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року, замість пункту 11 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року;

- зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 16010 (шістнадцять тисяч десять) гривень 86 копійок відповідно до частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року залишено без змін.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями відповідачем 01 листопада 2021 року подано касаційну скаргу.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом другим частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту першого частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

У тексті касаційної скарги відсутні посилання заявника на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України із належним обґрунтуванням випадку, який допускає можливість касаційного перегляду справи незначної складності.

Звання та посада публічної служби, яку обіймала позивачка (головний спеціаліст відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації ГТУЮ у Рівненській області), та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».

Правила, запроваджені пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають положенням статті 129 Конституції України, згідно якої основними засадами судочинства є, серед іншого, право на касаційний перегляд справи у визначених законом випадках.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Касаційний суд звертає увагу особи, яка звернулась із касаційною скаргою, що застосування критерію, який міститься у пункті другому частини п`ятої статті 328 КАС України, Верховним Судом у цій справі було передбачуваним, справу розглянули та вирішили повноважні суди двох інстанцій, а заявник не вказав наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 166, 167, 328, 333 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року, додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі №460/8633/20.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В.Жук

А.Г.Загороднюк

Судді Верховного Суду