Справа № 420/6078/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6078/21
УХВАЛА
18 листопада 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків в розмірі 31388,40 грн

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного перебуває справа за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якому позивач просить:

стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 вартість завданих військовій частині НОМЕР_1 збитків у розмірі 31388,40 грн. (Тридцять одна тисяча триста вісімдесят вісім гривень 40 копійок).

Від відповідача надійшла до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить зупинити стягнення на підставі акту приймання передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків (Меморіальний ордер №17 за вересень) який направлено військовою частиною НОМЕР_1 на адресу військової частини НОМЕР_4 .

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення акту приймання передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків (Меморіальний ордер №17 за вересень) за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, який оскаржується в судовому порядку оскільки якщо це не зробити, то всі грошові кошти буде списано з банківських рахунків в рахунок погашення заборгованості на підставі акту приймання передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків (Меморіальний ордер №17 за вересень), оскільки питання щодо стягнення таких коштів є предметом спору по справі № 420/6078/21 і у випадку якщо у задоволенні позовної заяві військової частини НОМЕР_1 . судом буде відмовлено, то повернути грошові кошти буде значно складніше, оскільки для цього необхідно буде знову звертатися до суду за захистом своїх прав.

Також відповідач зазначає, що на момент подання позову за місцем проходження служби, у військовій частині НОМЕР_4 , їй повідомлено що з її грошового забезпечення буде стягуватись двадцять відсотків щомісячно і за час судового процесу, можливо буде стягнено всю суму.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Суд зазначає, що предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 збитків у розмірі 31388,40 грн.

Між тим, відповідач просить суд зупинити стягнення на підставі акту приймання передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків (Меморіальний ордер №17 за вересень) який направлено військовою частиною НОМЕР_1 на адресу військової частини НОМЕР_4 .

З викладеного вбачається, що відповідач просить суд зупинити стягнення на підставі рішення яке не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Крім того, доданий до заяви про забезпечення позову акт приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих збитків не є доказом, що на даний час будь-ким вчиняються дії щодо утримання з заробітної плати позивача коштів в рахунок погашення боргу перед військової частиною НОМЕР_1 .

До того ж, позивачем не наведено та не надано жодних доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, доводи відповідача щодо того, що їй можливо в майбутньому доведеться звертатись до суду для захисту своїх прав не свідчить про те, що відновлення прав, особо, інтересів позивача стане неможливим або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, з урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст.150, 151, 168, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків в розмірі 31388,40 грн відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин