Справа № 308/15046/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

представника позивача Костіва Л.А.,

відповідача ОСОБА_1 (PARMESHER SINGH),

представника відповідача Петрунь М.М.,

перекладача Чаудхарі Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління ДПС України в Закарпатській області до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 як відповідача про примусове видворення іноземця за межі території України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач 11 листопада 2021 року о 00:25 на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» після подолання загороджувального паркану на напрямку 259 прикордонного знаку 200 метрів до державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9 та 12 Закону України «Про державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду відповідача було затримано з метою забезпечення видворення за межі території України.

За твердженням позивача, на сьогоднішній день, підстав для законного перебування на території України відповідач не має, останній вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, скористався своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до країн Європейського Союзу, тобто Україну використав як транзитну країну, в зв`язку з чим будь які законні підстави перебувати на території України у нього відсутні.

З огляду на вищевикладене сторона позивача просить примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.

Відповідач просив повернути його додому.

Представник відповідача зауважив про передчасність заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

11.11.2021 о 00:25 відповідач на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» після подолання загороджувального паркану на напрямку 259 прикордонного знаку 200 метрів до державного кордону України при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб був затриманий. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому його було затримано у відповідності до вимог ст. 263 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 11.11.2021, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 11.11.2021. Окрім цього вказані обставини зазначені також у рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 12.11.2021 (справа №308/15032/21).

Зазначене свідчить про те, що відповідач знаходиться на території України без будь-яких законних підстав, у нього відсутні документи, що дають право легального перебування на території України та право на виїзд з України.

Означене відповідач також повідомив в судовому засіданні по розгляду адміністративної справи №308/15032/21 про його затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України,.

Разом з тим до розглядуваного позову додано заяву відповідача, адресовану до суду, в якій він просить повернути його додому шляхом примусового видворення, так як у нього немає коштів на придбання зворотного квитка, тому просить, щоб прикордонники купили квиток за їх кошти.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 4. ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані приписами ст. 288 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено заборон, перелічених у ст. 31 Закону № 3773-VI , щодо примусового видворення відповідача з території України.

Разом з тим, аналіз положень Закон №3773-VI дає підстави для висновку, що підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідач вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку.

За вказаних обставин військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, який за рішенням суду від 12.11.2021 у справі №308/15032/21 був задоволений.

Суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України, відповідачем до матеріалів справи не надано, ним стверджується нелегальність перебування на території України та не заперечується задоволення розглядуваного позову, оскільки альтернативного шляху для повернення до Республіки Індії, аніж видворення, у відповідача немає через відсутність коштів для придбання квитка.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, оскільки відповідачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, зокрема, здійснено спробу незаконного перетину державного кордону, законні підстави для перебування на території України у відповідача відсутні, постійного місця проживання, грошових коштів та документів у відповідача немає, суд вважає, що позовні вимоги про примусове видворення за межі території України відповідача є обґрунтованими та такими, що на час ухвалення рішення судом підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов