Справа № 340/3617/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Кропивницький справа № 340/3617/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" (пров. Тепличний, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27613, код ЄДРПОУ - 03756690)
доГоловного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул.В.Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ ВП 43995486)
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "СГ Надія Нова" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 11.06.2021 року №2.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що господарські операції між ПАТ "СГ Надія Нова" і контрагентом постачальником, зазначеним в акті перевірки підтверджені належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення, вважає його протиправним та такими, що підлягає скасуванню.

03.08.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що за результатами перевірки ПАТ "СГ Надія Нова", контролюючим органом встановлено порушення в частині заниження показник у рядку 1.1 (колонка Б) Декларації за листопад 2020 року на 131026,95 грн. внаслідок неправильного визначення (нижче звичайних цін) всупереч п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VІ бази оподаткування з податку на додану вартість при здійсненні в листопаді 2020 року операцій з реалізації власно вирощеної сільськогосподарської продукції (ячмінь озимий, пшениця, кукурудза, соняшник) неплатникам податку на додану вартість.

Також, перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показників рядка 19 Декларації за листопад 2020 року сум податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації") встановлено їх завищення за листопад 2020 року в сумі 2 394 773 грн., що призвело до: - завищення показника рядка 19 Декларації за листопад 2020 року на 2 394 773 грн., завищення показника рядка 21 Декларації за листопад 2020 року на 2 394 773 грн., внаслідок врахування всупереч п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.44.1 ст.44 Кодексу при його визначенні сум податку на додану вартість по податковим накладним ФГ «Зерносвіт+» (код за ЄДРПОУ - 42912470) в розмірі 2 394 773 грн.

Отже, зазначене вище свідчить, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є правомірним та не підлягає скасуванню (т.1, а.с.105-108).

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с.175).

Ухвалою суду від 09.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляду по суті.

Відповідно до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року подальший розгляд справи по суті здійснено у порядку письмового провадження.

Враховуючи перебування головуючого судді по справі у відпустці (інший неробочий день), з урахуванням положень ч.ч.1, 6 ст.120, ст.193 КАС України, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст.193, 263 КАС України.

V. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Приватне акціонерне товариство "СГ Надія Нова" зареєстроване як юридична особа з 18.07.1996 року та у перевіряємий період було платником податку на додану вартість (т.1, а.с.25-26, 28).

Основним видом діяльності товариства є Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

На підставі наказу від 09.02.2021 року №148-п посадовими особами контролюючого органу проведена позапланова виїзна документальна перевірка діяльності Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" (т.1, а.с.29).

За результатами перевірки 23.02.2021 року складено акт №533/11-28-07-02/03756690 про результати документальної позапланової виїзної приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" (код ЄДРПОУ - 03756690) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення, задекларованого у попередніх звітних періодах (травень жовтень 2020 року) (т.1, а.с.30-56; т.2, а.с.114-122).

В акті перевірки встановлено порушення ПАТ "СГ Надія Нова", зокрема, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198, п.44.1 ст.44 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за листопад 2020 року на 2 551017 грн.

Не погодившись із висновками Акту, представником позивача подано до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість №533/11-28-07-02/03756690 від 23.02.2021 року (т.1, а.с.58-72).

За наслідками розгляду заперечення 30.03.2021 року заступником начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №02, щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість за листопад 2020 року в сумі 2 551 017 грн. (т.1, а.с.74-75).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ПАТ "СГ Надія Нова" оскаржило його в адміністративному порядку, подавши до контролюючого органу скаргу (т.1, а.с.76-89).

За результатами розгляду скарги, ДПС України винесено рішення про результати розгляду скарги №12828/6/99-00-06-01-01-06 від 08.06.2021 року, яким скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 30.03.2021 року №02 в частині зменшення від`ємного значення на 25 217 грн., в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін (т.1. а.с.91-102).

На підставі Акту та з урахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги №12828/6/99-00-06-01-01-06 від 08.06.2021 року винесено податкове повідомлення-рішення №2 від 11.06.2021 року, відповідно до якого ПрАТ "СГ Надія Нова" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 525 800 грн. за листопад 2020 року (т.1, а.с.103-104).

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Кіровоградській області зменшено суму податкового кредиту ПрАТ "СГ Надія Нова" за листопад 2020 року в сумі 2 394 773 грн., у зв`язку із невизнанням права Товариства на податковий кредит внаслідок декларування фінансово-господарських взаємовідносин із ФГ "Зерносвіт+" (код 42912470).

В акті документальної перевірки зроблено висновки, щодо неможливості постачання ФГ "Зерносвіт+" на адресу ПрАТ "СГ Надія Нова" насіння соняшника.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлені наступні обставини.

20.11.2020 року між ПАТ "СГ Надія Нова" (Покупець) та ФГ "Зерносвіт+" (Постачальник) укладено договір поставки №20/11-20, щодо поставки насіння соняшника урожаю 2020 року (т.1, а.с.105-108).

Згідно умов вказаного договору, поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс-2010, відповідно до специфікацій до договору.

20.11.2020 року між сторонами складено та підписано специфікацію №1 від 20.11.2020 року, відповідно до якої досягнуто домовленостей, щодо поставки 1 500 тонн насіння соняшника 2020 року врожаю ± 10%, за умовами: БАР ваги ТОВ "Оілпродакшен", місце передачі товару: м.Одеса, Хаджибеївська дорога, буд.38 (т.1, а.с.109).

На виконання умов вказаного договору ФГ "Зерносвіт+" відвантажено на адресу ПрАТ "СГ Надія Нова" насіння соняшника врожаю 2020 року, відповідно до товарно-транспортних накладних №4 від 25.11.2020 року, №24 від 24.11.2020 року, №45 від 24.11.2020 року, №103 від 25.11.2020 року, №777 від 25.11.2020 року, №1234 від 25.11.2020 року, №3342 від 25.11.2020 року, №1 від 25.11.2020 року, №2 від 25.11.2020 року, №3 від 25.11.2020 року, №25 від 25.11.2020 року, №61 від 25.11.2020 року, №8486 від 25.11.2020 року, №528922 від 24.11.2020 року, №46 від 26.11.2020 року, №7 від 26.11.2020 року, №1479 від 26.11.2020 року, №127 від 27.11.2020 року, №145 від 25.11.2020 року, №2207 від 25.11.2020 року, №117 від 27.11.2020 року, №3822 від 26.11.2020 року, №2 від 27.11.2020 року, №2524 від 26.11.2020 року, №1974 від 28.11.2020 року, №358 від 28.11.2020 року, №3 від 30.11.2020 року, №7842 від 30.11.2020 року, №8350 від 30.11.2020 року, №001 від 30.11.2020 року, №2 від 30.11.2020 року, №026 від 30.11.2020 року, про що складено та підписано видаткові накладні №1476 від 25.11.2020 року, №1488 від 27.11.2020 року, №1500 від 28.11.2020 року, №1503 від 29.11.2020 року, №1526 від 30.11.2020 року (т.1, а.с.110-146).

Отримання ПАТ "СГ Надія Нова" вказаних обсягів насіння соняшника від ФГ "Зерносвіт+" підтверджується реєстром прийнятого насіння соняшника для переробки ПрАТ "СГ Надія Нова" від 30.11.2020 року сформованого зерно приймальним підприємством ТОВ "Оілпродакшен" за заліковою вагою (т.1, а.с.147-148).

ПАТ "СГ Надія Нова" 18.12.2020 року здійснено часткову оплату на рахунок ФГ "Зерносвіт+" у сумі 20 000 000 грн., згідно платіжного доручення №588 від 18.12.2020 року та 9 070 540,28 грн., згідно платіжного доручення №614 від 22.12.2020 року (т.1, а.с.149).

ФГ "Зерносвіт+" здійснено реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу ПАТ "СГ Надія Нова" податкових накладних №276 від 25.11.2020 року, №291 від 26.11.2020 року, №293 від 27.11.2020 року, №301 від 28.11.2020 року, №302 від 29.11.2020 року, №304 від 30.11.2020 року (т.1, а.с.150-161).

Також судом встановлено, що 02.01.2020 року між ПАТ "СГ Надія Нова" (Замовник) та ТОВ "Оілпродакшен" (Виконавець) укладено договір на переробку давальницької сировини №002/20 (т.1, а.с.162-169).

Предметом цього Договору є проведення Виконавцем наступних робіт за вибором Замовника:

- приймання та переробка насіння соняшнику, що поставляється Замовником, (далі -Сировина) в готову Продукцію з подальшим відвантаженням за дорученням Замовника на умовах даного Договору;

- гідратація олії соняшникової нерафінованої з метою отримання олії соняшникової гідратованої і подальшим її відвантаженням за дорученням Замовника на умовах даного Договору.

Згідно п.1.2 Договору, проведення зазначених вище робіт відбувається за адресою: м. Одеса, Хаджибеївська дорога, 38, в приміщенні та на обладнанні, орендованому у "ТОВ «Євроолео Групп» згідно Договору оренди від 27 квітня 2018 року.

Як вбачається з долучених до матеріалів с прави копій товарно-транспортних накладних, пунктом розвантаження придбаного у ФГ "Зерносвіт+" соняшника є: м. Одеса, Хаджибеївська дорога, 38.

Виконання договору №002/20 від 02.01.2020 року підтверджується долученими до матеріалів справи копіями зведеного акту з переробки давальницької сировини і виробництва готової продукції за період з 01.11.2020 року по 30.11.2020 року, акту надання послуг №818 від 30.11.2020 року, рахунку на оплату №255 від 30.11.2020 року, платіжних доручень, специфікації №6, актів прийому-передачі сировини для переробки та накладними на передання готової продукції після переробки (т.1, а.с.170-173, 239, 246-269).

Вподальшому, отриману продукцію ПАТ "СГ Надія Нова" продано іншим контрагентам, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями договору поставки, видаткових накладних, податкових накладних, актів прийому передачі товару, контрактами, специфікаціями до контрактів, вантажно митних декларації, податкових накладних, реєстру відвантаженої готової продукції (т.1, а.с.194-230).

На підтвердження взаємовідносин позивача з ФГ "Зерносвіт+" у перевіряємий період, голова ФГ "Зерносвіт+" надав до суду пояснення та завірені копії договору поставки №20/11-20 від 20.11.2020 року, специфікації №1, рахунку, видаткових накладних, податкових накладних, товарно транспортних накладних та платіжних доручень (т.2, а.с.1-57).

На підтвердження взаємовідносин позивача з ТОВ "Оілпродакшен", директор ТОВ "Оілпродакшен" надав до суду пояснення та засвідчені копії договору на переробку давальницької сировини насіння соняшнику №002/20 від 02.01.2020 року, специфікації, акту надання послуг, рахунку на оплату, зведеного акту з переробки сировини і виробництва готової продукції, реєстру прийнятого насіння соняшника, платіжних доручень, актів прийому передачі сировини для переробки та накладних на передання готової продукції після переробки (т.2, а.с.61-101).

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пп.14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг ("а" п.198.1 ст.198 ПК України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

При цьому, податковий кредит в силу приписів п.198.3 ст.198 ПК України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно до п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст.201 ПК України).

Виходячи з аналізу наведених норм в їх сукупності суд дійшов висновку, що Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість.

При цьому, пунктом 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. встановлено: бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, зміст та обсяг господарської операції, посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Пунктами 3, 4, 5, 6 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. передбачено, "Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Водночас, в силу приписів п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 ПК України).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначено в "Положенні (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248 (далі Положення №318).

Згідно п. 4 Положення №318 об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 Положення №318).

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі Закон №996-XIV) визначено, що господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону № 996-ХІV).

Поряд з цим, згідно абзацу другого п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В той же час, суд звертає увагу на думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постановах від 03.11.2015 у справі №21-4471а15, від 26.01.2016 у справі №21-4781а15 про те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, у цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв`язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою для правомірності формування податкового кредиту є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах доказів, свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними.

Також, в акті контролюючого органу зазначено, що у товарно транспортних накладних відсутній підпис відповідальної особи (голови ТОВ "Зерносвіт+") про видачу вантажу, таким чином, товарно транспортні накладні не відповідають вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України.

В свою чергу, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, ТТН призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

З урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

З огляду на приписи положень пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, суд наголошує, що обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності продукція, роботи чи послуги мають вартісний характер і цінове вираження.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум по взаємовідносинах з ТОВ "Зерносвіт+".

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій позивача з його контрагентами, а відтак і правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки встановлено відсутність у постачальника руху активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов`язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов`язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов`язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами, останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В акті перевірки також зазначено про порушення в частині заниження показник у рядку 1.1 (колонка Б) Декларації за листопад 2020 року на 131026,95 грн. внаслідок неправильного визначення (нижче звичайних цін) всупереч п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VІ бази оподаткування з податку на додану вартість при здійсненні в листопаді 2020 року операцій з реалізації власно вирощеної сільськогосподарської продукції (ячмінь озимий, пшениця, кукурудза, соняшник) неплатникам податку на додану вартість.

Представником позивача не заперечується, що Товариством у листопаді 2020 року, в межах укладених угод із юридичними особами ТОВ фірма "Олто", ТОВ "Хмельницькхліб", ТОВ "Черкасихліб ЛТД" та фізичними особами здійснювалась реалізація сільськогосподарської продукції у відповідності до якісних характеристик, визначених покупцями для подальшої промислової переробки та отримання похідної продукції належної якості.

В даному випадку суд зазначає, що відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, за винятком товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України» №1877-IV від 24.06.2004 р. (надалі Закон №1877-IV в редакції, що діяла на момент правовідносин), визначаються основи державної політики у бюджетній, кредитній, ціновій, регуляторній та інших сферах державного управління щодо стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції та розвитку аграрного ринку, а також забезпечення продовольчої безпеки населення.

Статтею 3 Закону № 1877-IV встановлено, що держава здійснює регулювання гуртових цін окремих видів сільськогосподарської продукції (далі - державне цінове регулювання), встановлюючи мінімальні та максимальні інтервенційні ціни, а також застосовуючи інші заходи, визначені цим Законом, при дотриманні правил антимонопольного законодавства та правил добросовісної конкуренції (п.3.1). Зміст державного цінового регулювання полягає у здійсненні Аграрним фондом державних інтервенцій в обсягах, що дозволяють встановити ціну рівноваги (фіксінг) на рівні, не нижчому за мінімальну інтервенційну ціну та не вищому за максимальну інтервенційну ціну.

Держава не здійснює цінове регулювання за межами організованого аграрного ринку України (п.3.2).

На виконання Закону № 1877-IV постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 159 затверджена Методика визначення мінімальної та максимальної інтервенційної ціни об`єкта державного цінового регулювання, і на кожний маркетинговий період наказами Міністерства аграрної політики та промисловості України встановлювалися мінімальні і максимальні інтервенційні ціни.

Системний аналіз наведених норм Закону № 1877-IV свідчить, що держава здійснює регулювання гуртових цін окремих видів сільськогосподарської продукції лише в межах організованого аграрного ринку, натомість за межами цього ринку цінове регулювання державою не здійснюється.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2019 року по справі №818/309/18.

Відтак ціни на продукцію (ячмінь озимий, пшениця, кукурудза, соняшник) по операціям, що наведені в Акті перевірки, не підлягають державному регулюванню, тому що правовідносини з їх реалізації не пов`язані з укладенням та виконанням цивільно-правових договорів за стандартизованими умовами та реквізитами біржових договорів (контрактів) і правилами Аграрної біржі, тобто операції здійснювалися за межами організованого аграрного ринку.

Отже, за межами цього ринку цінове регулювання державою не здійснюється, а ціни в операції з продажу продукції (ячмінь озимий, пшениця, кукурудза, соняшник) між ПАТ "СГ Надія Нова" та ТОВ фірма "Олто", ТОВ "Хмельницькхліб", ТОВ "Черкасихліб ЛТД", також фізичними особами не є регульованими.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що висновки контролюючого органу є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 грн. (т.1, а.с.19), які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області №2 від 11.06.2021 року, відповідно до якого ПрАТ «СГ Надія Нова» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 525 800 грн. за листопад 2020 року.

Присудити на користь Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" (пров. Тепличний, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27613, код ЄДРПОУ - 03756690) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ ВП 43995486).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук