Справа № 461/9366/21
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9366/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.

за участю:

секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі представника Редчиць Дмитра Ігоровича до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , про примусове видворення за межі території України, -

встановив :

Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , в якому просить винести рішення про примусове видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 за межі України.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 03.09.2021 року ГУ ДМС у Львівській області України у Львівській області, у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», було прийнято рішення про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 за межі України та зобов`язано його покинути територію держави у термін до 23.09.2021 року. Громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 належним чином ознайомлений з даним рішенням, отримав його примірник та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін. На час звернення до суду громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав рішення про примусове повернення за межі України. Позивач просить суд позов задовольнити.

У судове засідання представник позивача Редчиць Д.І. не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Відповідач - громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Права відповідачу роз`ясненні, позов та наслідки його задоволення відповідачу зрозумілі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача та відповідача, суд враховує положення статті 9 КАС України, відповідно до яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Таким чином, зважаючи на те, що учасники справи висловилися стосовно своєї позиції щодо розгляду справи за їх відсутності, тобто у такій спосіб вирішили реалізувати своє право на доступ до правосуддя, враховуючи встановлені положеннями КАС України положення щодо строків розгляду даної категорії справ, суд знаходить можливим провести розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 15.11.2021 року працівниками Головного управління ДМС у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Працівниками Головного управління ДМС України у Львівській області встановлено, що дана особа перевищила дозволений строк свого перебування на території України - більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушила п. 2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року. Вказаний громадянин ухилявся від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території держави в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

В подальшому у відповідності до положень ст. 254, 255, 256 КУпАП, відносно відповідача 15.11.2021 працівниками Головного управління ДМС у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення № ПР МЛВ 001317 за ознаками ч. 1 ст. 203 КУпАП, яким встановлено, що Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

03.09.2021 ГУ ДМС у Львівській області України у Львівській області, у відповідності до вимог ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон №3773), було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов`язано його покинути територію держави у термін до 23.09.2021 року.

Відповідач належним чином ознайомлений з даним рішенням, отримав його примірник, про що свідчить його розписка та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На даний час громадянин Республіки Узбекистан Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав рішення про примусове повернення за межі України.

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно ч.1 ст.30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Частиною 5 цієї ж статті Закону передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Суд приймає до уваги те, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без дозволів на право перебування на території держави, до органів та підрозділів міграційної служби із заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9, 16, 23, 26 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року, що дає обґрунтовані підстави для прийняття рішення про його примусове видворення за межі території України.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно релевантності висновку Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі № 585/2811/1927 лютого 2020 року до правовідносин у даній справі та враховує даний висновок при ухваленні рішення у справі..

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року), ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до вимог частин 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 241-245, 271, 272, 288, 297, 371 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса: 79007, м.Львів, вул. Січових Стрільців, 11, ) до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України, - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за межі території України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 22.11.2021 р.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.