Справа № 280/3561/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 листопада 2021 року Справа № 280/3561/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача Росанової С.М.

представника відповідача: Гаврик С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень і вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення рішення № 5 від 12.04.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання;

-податкове повідомлення рішення № 53320715 від 12.04.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12.04.2021;

- рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.04.2021, складених Головним управлінням ДПС у Запорізькій області відносно позивача.

4) В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з вказаними рішеннями він не згоден і вважає що вони повинні бути скасовані як незаконні з наступних підстав. Стосовно податкового повідомлення-рішення №53320715: 1) відповідач не мав право проводити перевірку за 2017рік; 2) , в самому Акті загальну суму нібито заниження мною податкових зобов`язань за період часу з 2017 по 2019 p.p. неможливо вираховувати: або вона 99 325,64 грн., або 175 204,75 грн. (34 422,62+41456,47+99 325,64), а по друге: в ППР № 53320715 від 12.04.2021р. складеному за порушення вказаних норм Податкового Кодексу України чомусь сума грошових зобов`язань вказана взагалі в розмірі 106210,16 грн. З яких підстав ця сума змінилася з суми вказаної в акті, 99 325,64 гри., незрозуміло. Позивач вважає що вже це є достатньою підставою для скасування ППР 53320715 оскільки сума вказана в ньому не збігається з сумою вказаній в Акті перевірки № 1703/08-С1-07-3 від 02.03.2021р, на підстав якої складена ППР 53320715 яке оскаржується; 3) на думку відповідача позивач безпідставно збільшив витрати на придбання дизельного палива яким заправляв свій автомобіль. На думку Відповідача при розрахунку витрат палива яке витрачав автотранспортний засіб, яким позивач здійснював автотранспортні перевезення в 2017-2019 p.p. він повинен був керуватися виключно нормами витрати палива які закріплені в Нормах витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України від 10.02.1998р. № 43. Позивач не згоден з цим. Вважає, що він має право відносити до складу витрат будь-які витрати, за умови їх здійснення в межах своєї господарської діяльності, документального підтвердження відповідних витрат шляхом оформлення первинних документів відповідно до вимог законодавства. Наказ Міністерства транспорту України від 10.02.98 N 43, на якій посилається Відповідач не є обов`язковим для суб`єктів господарювання приватного сектору. Крім того, зазначений нормативно - правовий акт на думку позивача не може визначати його права та обов`язки, оскільки не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України. Крім того, як неодноразово підкреслювали суди, зокрема ВАС України в ухвалі від 16.02.2016р. по справі № 809/1074/15 (К/800/49593/15). Верховний Суд в Постанові від 28.07.2020р. по справі № 826/13368/15 (№ К/9901/25632/18) що доводи контролюючого органу про завищення позивачем витрат з огляду на ненадання розрахунків відповідно до Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.02.98 N 43 розроблені та затверджені фаховим інститутом, є необгрунтованими. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що згідно вказаного наказу вага сідлового тягача моделі яка близька до моделі тягача позивача повинна складати 7 200 кг. В той же час маса його сідлового тягача складає, згідно технічного паспорту, 11 000 кг. Тобто важче на 3 800 кг. Позивач ствреджує, що він надавав при проведенні перевірки і подорожні листи, де було вказана відстань яку його автомобіль проїздив щодня і наказ про встановлення витрат палива на свій автомобіль. Але з незрозумілих мені причин працівник ДПС який проводив перевірку не взяв до уваги ці документи; 4) також позивач зазначає у позові, що в акті перевірки відповідач надає розрахунки яку кількість дизельного палива повинен був споживати його автомобіль. При цьому в таблицях наведеній в акті відповідач вираховує відстань яку проїжджав автомобіль позивача за день, яку відстань він долав під завантаженням, яку без вантажу по якійсь йому одній відомій формулі не обгрунтувавши в Акті, чому наприклад 20.12.2017р. автомобіль позивача здолав відстань 18,1 км, хоча згідно подорожнього листа його автомобіль здолав відстань 112 км., оскільки в той день він здійснював перевезення згідно ТТН 2551 та ТТН 25559 тобто заїхав на завантаження на ПАТ «МК «Запоріжсьталь» двічі. Не врахований чомусь шлях який проїздив позивач зі стоянки вул. Карпенко-Карого, буд. 60 до місяці завантаження, а це збільшує шлях на додаткові 20 км. Також чомусь не враховується відстань від місця вивантаження до повернення на стоянку вул. Карпенко-Карого, буд. 60 (договір зі стоянкою). Незрозуміло як вираховується шлях який автомобіль позивача проїхав з вантажем, а який без вантажу, якщо це зроблено за допомогою програми, хоча про це в акті не зазначається, то невідомо якої, наскільки дані такої програми відповідають дійсності. Крім того, в будь-якому випадку визначення кілометражу за допомогою комп`ютерної програми має відмінність від реального кілометражу, оскільки під час такого підрахунку не враховуються обмеження щодо руху транспортного засобу, додатковий кілометраж на стоянки, заправки, послідовність вивантаження вантажу. Замість вивчення всіх цих питань відповідач просто ділить шлях, який за її розрахунками проїхав автомобіль позивача з вантажем в цей день, цю відстань на 2 і отриману частку вказує як рух автомобіля з вантажем. Крім того, відповідач не взяв до уваги що згідно договору про надання послуг з перевезення вантажу та транспортно- експедиційного обслуговування № MK-505572/01/17-П від 20.12.2016р., укладеного з основним контрагентом позивача «ТОВ «Метінвест-СМЦ» в рамках якого позивач виконував перевезення, він повинен був заїхати на територію МК «Запоріжсталь» лише через КПП-7 «Північна прохідна» незалежно від того де здійснювалося завантаження, (п. 1.3 договору який відсилає до додатку 4; в якому вказана адреса заїзду на територію МК «Запоріжсталь».); 5) Відповідач безпідставно відмовився визнавати витрати позивача, крім витрат на придбання дизельного пального, які безпосередньо пов`язані з підприємницькою діяльністю за період 2017- 2019р.р. Ці витрати складалися з витрат на страхування автомобіля позивача (поліс ОСЦВВ), банківського обслуговування, вартість придбаних запасних частин, витрат на сплату єдиного соціального внеску. Позивач стверджує, що акті відповідач вказав що позивач нібито безпідставно включив до складу витрат пов`язаних з отриманням доходу витрати у розмірі 229 484,01 грн. на придбання товарно-матеріальних цінностей (дизельного палива) ніяк не вказавши чому він не бере до уваги перелічені ним витрати; 6) також позивач посилається на те, що в своїх розрахунках співробітник ДПС припустився грубих арифметичних помилок, та наводить у позовній заяві приклади; 7) також позивач посилається на методологічні помилки та невірні показники відображені відповідачем у акті перевірки.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 5 позивач у позові зазначив: 1) як він вказував в зауваженнях до ППР №№ 53320715 що працівник ДПС помилково зробив висновок про те що позивач занизив суму податкових зобов`язань за 2017р.,2018, та 2019 p.p. Оскільки цей висновок був зроблений працівником ДПС безпідставно та незаконно, усі похідні розрахунки зроблені на підставі невірних первинних висновків є незаконними та підлягають скасуванню; 2) згідно таблиці «сума утриманого військового збору» (аркуш Акту 53) працівник ДПС вказує що за даними звітів позивача сума утриманого військового збору за 2018р. становить 227 грн. В той же час згідно його податкової декларації про майновий стан і доходи на 2018р. військовий збір за 2018р. розрахований та сплачений в розмірі 212,88 грн. тобто в будь-якому випадку донарахування військового збору за 2018р. розраховані неправильно.

Стосовно вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 по єдиному внеску позивач у позові зазначив наступне: 1) як вказував позивач у зауваженнях до ППР № 53320715 працівник ДПС помилково зробив висновок про те що я нібито занизив суму податкових зобов`язань за 2017р.,2018, та 2019 p.p. Оскільки це висновок був зроблений працівником ДПС безпідставно та незаконно, усі похідні розрахунки зроблені на підставі невірних первинних висновків є незаконними та підлягають скасуванню; 2) в Акті перевірки (аркуш Акту 56) де наведена таблиця розрахунку ECB за 2017-2019 p.p. які, на думку співробітника ДПС позивачеві потрібно сплатити, неможливо з`ясувати в таблицях за 2018-2019р.р. за які місяця зроблено розрахунки. Вказується лише загальна сума; 3) при розрахунку розміру ECB який позивачнві потрібно сплатити, треба враховувати розмір вже нарахованого ним єдиного внеску, який був ним самостійно розрахований та відображений в Додатку № 5 до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. При розрахунку за 2017 та 2019р.р працівник ДПС це робить, а при розрахунку за 2018р. чому не враховує суму вже нарахованого позивачем самостійно єдиного внеску в розмірі 9 828,72 грн., хоча вказує її в таблиці і визнає що ці суми були самостійно нараховані позивачем. Відповідач просто вказує що позвачеві необхідно доплатити суму ECB за 2018р. в розмірі 53 997,89 грн., не врахувавши що він вже нарахував ECB за 2018р. і якщо навіть визнати його розрахунки по розмір ECB який підлягає нарахуванню за 2018р. вірним, від цієї суми всі рівно треба віднімати суму самостійно нарахованого ним ECB, тобто 53 997,89- 9 828,72= 44 169,17 грн.

Оскільки позивач вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- є незаконною та повинна бути скасована, то і рішення № 5 про застосування штрафних санкцій прийняте на підставі вказаної вимоги повинно бути скасоване. На підставі наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 05.05.2021 позовні заява була залишена без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 01.06.2021 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

18.06.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому зокрема зазначено наступне. За наслідками розгляду заперечень позивача на акт перевірки було встановлено наявність арифметичної помилки при складанні акту перевірки, тому до акту були внесені відповідні зміни. Також зазначає, що ППФО ОСОБА_1 не надавалась та відповідно не велась належним чином Книга обліку доходів та витрат відповідно до вимог п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджену Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013р. N481. Відповідно до акту перевірки встановлено, що повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення Книги обліку доходів та витрат від ППФО ОСОБА_1 не надходило. Примірник книги обліку доходів до контролюючого органу, з метою його реєстрації, не надавався. Заява про обрання способу ведення книги в електронній формі до ГУ ДПС у Запорізькій області також не надавалась. Відповідно до наданих до перевірки первинних документів встановлено, що ППФО ОСОБА_1 здійснював діяльність з перевезення вантажу на власному транспортному засобі, а саме: згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобілі Ман (держ ном. НОМЕР_1 ) та причеп (дер. ном. НОМЕР_2 ). ППФО ОСОБА_1 не було повідомлено про об`єкт и, через які ним провадилась діяльність, а саме про об`єкт через який здійснювалася господарська діяльність - автотранспорт та автопричеп, за формою N 20-ОПП протягом 10 робочих днів після його створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків, а саме до ГУ ДПС у Запорізькій області. Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, отриманням доходу та підтверджених документально, відображених у додатку 5 до декларації про майновий стан і доходи за 2017, 2018 та 2019 р.р., встановлено розбіжності у зв`язку з не підтвердженням позивачем під час перевірки віднесення до суми витрат вартості, використаного пального. В результаті вказаних порушень встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності який є об`єктом оподаткування податку на доходи фізичних осіб та військовим збором. У зв`язку з наведеним також збільшено зобов`язання зі сплати єдиного внеску. Таким чином, зазначає відповідач, враховуючи вищезазначене, контролюючим органом правомірно винесені податкові повідомлення - рішення, а також Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та Вимога про сплату боргу (недоїмки).

29.06.2021 до суду надійшов відгук позивача на відзив відповідача на позовну заяву вх. №36446, у якому зокрема зазначено, що відповідач у відзиві не надав пояснень щодо арифметичних та методологічних помилок, про які позивач зазначив у позові та не надав заперечень на інші доводи позовної заяви. Зазначає, що надані відповідачем нібито матеріали розгляду скарги позивача були складені відповідачем після отримання мого позову.

Ухвалою суду від 05.08.2021 заяву представника відповідача було задоволено. Призначено розгляд адміністративної справи №280/3561/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, у загальному позовному провадженні. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено підготовче засідання на 30.08.2021.

27.08.2021 до суду від позивача надійшло обгрунтування позову, у якому позивач зазначив, що відповідач стверджує що він направив на його адресу 5 квітня 2021 результати розгляду заперечень позивача, проте не у вигляді висновку, а у вигляді листа «Щодо розгляду заперечень», проте факт направлення позивачеві цього документа нічим не підтверджується. Позивач зазначає, що відповідач, якщо він прийняв рішення про зміну резолютивною частини Акта перевірки, склав висновок стосовно заперечень позивача, змінив суму штрафу вказану в висновках акту, то він повинен був прийняти ППР, вимогу та рішення про застосування штрафних санкцій відносно позивача, тільки після надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Тобто відповідач не мав право виносити стосовно позивача ППР, вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій. Відповідач навіть не надав до суду висновку за результатам розгляду заперечень позивача, хоча згідно п.6 "Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами", затвердженого Наказом № 1003 від 24.12.2010р. за результатами розгляду заперечень складається висновок довільної форми, тобто він повинен існувати і повинен був бути складеним тільки 01.04.2021р. тобто в день коли розглядалися заперечення позивача на акт перевірки. Висновок підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, що проводили перевірку, їх безпосередніми керівниками, а також іншими посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які були залучені до розгляду заперечень, та затверджується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби , посадові (службові) особи якого проводили перевірку. В матеріалах, наданих відповідачем такий висновок відсутній, як і журнал реєстрації таких висновків.

Протокольною ухвалою суду від 30.08.2021 було відкладено підготовче засідання до 21.09.2021 у зв`язку поданням позивачем 27.08.2021 додаткового обгрунтування позову.

09.09.2021 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, у яких зокрема зазначено наступне. Наказ ГУ ДПС у Запорізькій області №265-п від 02.02.2021 року та направлення №715 на проведення перевірки від 15.02.2021 було отримано особисто ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт №1703/08-01-07-15/ НОМЕР_3 від 02.03.2021 року. Акт отримано ОСОБА_1 09.03.2021 року, відповідно до поштового відправлення №891 (копія надавалась до відзиву). ОСОБА_1 було надано заперечення на акт перевірки від 22.03.2021 року (вх.№27191/6 від 22.03.2021). ГУ ДПС у Запорізькій області 26.03.2021 року, в адресу ОСОБА_1 , направлено лист №18647/6/08-01-07-15-12 від 26.03.2021 року про запрошення на розгляд заперечення на 01.04.2021 року о 14 годині 00 хвилин. Вказаний лист направлено поштою 26.03.2021 року, відповідно до копії списку №234 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (Ф.103), списку №143 (Ф.103), копії чеку від 26.03.2021 року (вказані копії про направлення надавались до відзиву). ГУ ДПС у Запорізькій області, за результатами розгляду заперечень, в адресу ОСОБА_1 направлено лист від 05.04.2021 року №20859/6/08-01-07-15-12 «Щодо розгляду заперечень». поштове відправлення №541 повернулося 08.05.2021 року, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що вказує відмітка пошти на відправлення. На підставі акту та з урахуванням розгляду заперечень були прийнті спірні рішення та вимога. Також відповідач у письмових поясненнях навів свої аргументи щодо посилань позивача на арифметичні та методологічні помилки у акті перевірки.

20.09.2021 від позивача до суду надійшли письмові заперечення на пояснення відповідача вх. № 53992, у яких позивач висловив свою незгоду з письмовими поясненнями відповідача від 09.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 21.09.2021 було відкладено підготовче засідання на 12.10.2021 у зв`язку з необхідністю надання часу відповідачу ознайомитися з письмовими запереченнями позивача від 20.09.2021.

Протокольною ухвалою суду у підготовчому засіданні 12.10.2021 було задоволено клопотання представника відповідача про допит у якості свідка ревізора ОСОБА_2 , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті за згодою учасників справи того ж дня.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 12.10.2021 представниками сторін були промовлені вступні слова, аналогічні викладеному у заявах по суті справи та було допитано свідка ОСОБА_2 . Представник позивача позов просив задовольнити, представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити. Протокольною ухвалою суду у судовому засіданні 12.10.2021 було оголошено перерву до 09.11.2021.

У судовому засіданні 09.11.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухав пояснення представників сторін, свідка, розглянувши матеріали справи, суд установив наступне.

ГУ ДПС у Запорізькій області, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст. 75, пп.78.1.7 ст.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) та на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області №265-п від 02.02.2021 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (код НОМЕР_3 ) за період діяльності з 01.01.2017 року по 20.12.2019 року з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2011 по 20.12.2019 року з питань правильності нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, за період з 01.01.2011 по 20.12.201 року з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наказ ГУ ДПС у Запорізькій області №265-п від 02.02.2021 року та направлення №715 від 15.02.2021 отримано особисто ОСОБА_1 , що підтверджується особистим підписом позивача на копії направлення на перевірку, наявним в матеріалах справи (т. 4 а.с. 141).

За результатами перевірки складено акт №1703/08-01-07-15/ НОМЕР_3 від 02.03.2021 року (далі - акт перевірки) (т.1 а.с. 13-79) .

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00533Ю715 від 12.04.2021 року на суму 117 777,03 грн.;

- рішення №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.04.2021 року на суму 117 777,03 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №53320715 від 12.04.2021 року на суму 132 762,70 грн. зі сплати податку на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності;

- податкове повідомлення-рішення №5 від 12.04.2021 року на суму 11 063,11 грн. зі сплати військового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями та вимогою позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Щодо ППР №53320715 від 12.04.2021.

Податкове повідомлення-рішення №53320715 від 12.04.2021 року на суму 132 762,70 грн. як зазначив відповідач відповідно до АІС «Податковий блок» має правильний номер №5, а не №53320715 (скан витягу з АІС «Податковий блок» додано до відзиву, т. 4 а.с. 245). Разом з тим позивачем додано до позову те ж саме податкове повідомлення-рішення (т.1 а.с. 102, в якому дійсно зазначений номер без трьох нулів на початку, тобто зазначено №53320715. На думку суду зазначена обставина може свідчити лише про помилку у номері, допущену податковим органом під час направлення копії відповідного податкового повідомлення-рішення позивачеві, яка не впливає на суть спору і справи.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність в період з 01.01.2017р. по 20.12.2019р. на загальній системі оподаткування.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, у зв`язку з проведенням позапланової документальної виїзної перевірки фінансово - господарської діяльності ППФО ОСОБА_1 , на підставі вимог пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20. абз.6 та 8 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ надавались запити від 15.02.2021р. № 7544/6/08-01-07-15-09, № 7545/6/08- 01 -07-15-09 та від 19.02.2021 р № 9575/6/08-01 -07-15-12. (т.4 а.ч. 143-148).

На зазначені запити позивачем були надані банківські виписки, ТТН, акти, чеки на придбання палива та пояснення (т. 4 а.с. 149-152).

При проведенні перевірки, відповідно до акту перевірки, було враховано інформацію стосовно додаткових витрат ДП, зазначену у поясненні.

Документальною позаплановою невинною перевіркою, встановлено порушення;

- -п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, у частині не надання та не ведення Книги обліку доходів та витрат.

- -п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 8.4 Порядку здійснення такого повідомлення про об`єкти оподаткування, затверженого Наказом Міістерства Фінансів України від 09.12.2011 №1588 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів».

- п. 177.2 ст. 177 , п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019 р., що підлягає сплаті до бюджету ГІГІФО ОСОБА_1 та як наслідок його заниження на загальну суму 106 210,16 грн. в тому числі по періодах:

- за 2017 р. на суму 41 307,14 грн.

- за 2018 р. на суму 41 456,47 грн.

- за 2019 р. на суму 23 446,55 гри.

- пп.163.1.1 п. 163.1 ст.163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст. 164 , п. 171.1 п.171.2 сг. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) фізичною особою-підприємцем ППФО ОСОБА_1 завищено суму чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р. отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню військовим збором у сумі 8 851 грн. в т.ч по періодах:

- 2017р сумі 3 442,26 грн.

- 2018 р у сумі 3 454,71 грн.

- 2019 р. у сумі 1 953,88 грп.

- п.1 ч. 2 ст.6, п.2. ч.І ст. 7, ч. 11 ст. 8. ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) ПГІФО ОСОБА_1 було занижено за період 2017 р.-2019 р. суму чистого доходу від підприємницької діяльності (детальніше п.2.2.2 акту перевірки), в результаті чого занижено зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 117 777,03 грн., в тому числі по періодах:

за 2017 рік на суму 44 716,22 грн.

- за 2018 рік на суму 53 997,89 грн.

- за 2019 рік на суму 19 062,92 грн.

ОСОБА_1 було надано заперечення на акт перевірки від 22.03.2021 року (т.4 а.с. 236-244).

Відповідно до п.86.7.1. ст.86 ПК України, акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.1. ст.42 ПКУ передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до п. 42.2 ПКУ, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно із .42.3.ПКУ, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інтпих причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невруПунктом 86.7.2. ПКУ передбачено, що у разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Відповідно до п.86.7.3. ПКУ, платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

Пунктом 86.7.4.ПКУ передбачено, що під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

- встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

- досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

- досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

- визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

- при розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.

86.8. Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПКУ, за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність! наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове поіідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті. (п.86.7.5. ст.86 ПКУ, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником |або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

ГУ ДПС у Запорізькій області 26.03.2021 року, як стверджує відповідач в адресу ОСОБА_1 , направлено лист №18647/6/08-01-07-15-12 від 26.03.2021 року про запрошення на розгляд заперечення на 01.04.2021 року о 14 годині 00 хвилин (т.5 а.с. 144). Вказаний лист як стверджує відповідач направлено поштою 26.03.2021 року, відповідно до копії списку №234 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (Ф.103), списку №143 (Ф.103), копії чеку від 26.03.2021 року (вказані копії про направлення надавались до відзиву) однак відповідних доказів відповідачем до відзиву не було надано.

Пунктом 2 ст. 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

ГУ ДПС у Запорізькій області, за результатами розгляду заперечень, в адресу ОСОБА_1 направлено лист від 05.04.2021 року №20859/6/08-01-07-15-12 «Щодо розгляду заперечень» (т. 4 а.с. 240-244) .

Так, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області через відділення поштового зв`язку №5 Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» подано для пересилання рекомендоване поштове відправлення №541 на адресу ППФО ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Направлення вказаного рекомендованого листа від 05.04.2021 року підтверджується копією чека від 06.04.2021 року (т.5 а.с. 30), копією списку поштових відправлень листів рекомендованих №156 (Ф.103 , т. 5 а.с. 31-38), копією списку №9183 сгрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Запоріжжя-5 (т.5 а.с. 39-41).

Однак, поштове відправлення №541 повернулося 08.05.2021 року, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що вказує відмітка пошти на відправлення №541 (т.5 а.с. 42).

Пунктом 2 ст. 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Пунктом 42.5 передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовок) прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Вищенаведеним підтверджується, що контролюючим органом не порушувались вимоги Податкового кодексу України при надісланні результатів за наслідками розгляду заперечень.

У листі від 05.04.2021 року №20859/6/08-01-07-15-12 «Щодо розгляду заперечень» вказувалось, що під час розгляду заперечень, комісією встановлено наявність арифметичної помилки при складанні акту перевірки від 02.03.2021 року №1703/08-01-07-15/ НОМЕР_3 , а саме при написанні пп.2.2.3 розділу 2 та висновку акту перевірки.

В листі від 05.04.2021 року №20859/6/08-01-07-15-12 «Щодо розгляду заперечень» вказувалось, що за рішенням комісії внесено зміни до абз. пп.2.2.3 розділу 2 та висновків на стор.67 акту перевірки, які викладено у наступній редакції:

«...2.2.3 Визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01,01.2017 року по 20.12.2019 року, що підлягає сплаті до бюджету ППФО ОСОБА_3 встановлено його заниження на суму 106 210,16 грн., в тому числі по періодах:

4) за 2017р. на суму 41 307,14 грн.

5) за 2018р. на суму 41 456,47 грн.

6) за 2019 р. на суму 23 446,55 грн.

Також, в листі від 05.04.2021 року №20859/6/08-01-07-15-12 «Щодо розгляду заперечень» вказувалось, що комісією не встановлено необхідності у проведенні перевірки, відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПКУ, всі необхідні документи вже були досліджені під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а додаткових документів до заперечення не надано. Комісією зазначається про те, що суть порушень, викладених у висновках акту перевірки відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПКУ, за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті, (п.86.7.5. ст.86 ПКУ, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

На підставі вищезазначеного акту, з урахуванням розгляду заперечень, прийнято:

1) вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.04.2021 року на суму 117 777,03 грн. (т.4 а.с. 228);

2) рішення №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.04.2021 року на суму 117 777,03 грн. (т.4 а.с. 227);

3) податкове повідомлення-рішення №5 від 12.04.2021 року на суму 132 762,70 грн. зі сплати податку на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності (т.4 а.с. 221);

4) податкове повідомлення-рішення №5 від 12.04.2021 року на суму 11 063,11 грн. зі сплати військового збору (т.4 а.с. 224).

Податкові повідомлення-рішення направлено 13.04.2021 року в адресу ОСОБА_1 відповідно до копії списку №165 (Ф.103) (т.4 а.с. 230) списку №283 (т.4 а.с. 231-233).

В ході перевірки були встановлені наступні порушення:

1. ППФО ОСОБА_1 не надавалась та відповідно не велась належним чином Книга обліку доходів та витрат відповідно до вимог п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджену Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013р. N481.

Згідно ст. 177.10 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 (далі-Порядок №481).

Згідно із п.44.1. ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 44.5 ст. 44 ПКУ встановлено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в п.п. 44.1 та 44.3 ст. 44 ПКУ, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події, письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому ПКУ для подання податкової звітності. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Відповідно до акту перевірки встановлено, що повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення Книги обліку доходів та витрат від ППФО ОСОБА_1 не надходило. Примірник книги обліку доходів до контролюючого органу, з метою його реєстрації, не надавався.

Заява про обрання способу ведення книги в електронній формі до ГУ ДПС у Запорізькій області також не надавалась.

Враховуючи вищезазначене, ППФО ОСОБА_1 порушено вимоги и.44.1. ст.44, п.177.10 ст.177 ПКУ п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме відсутністю (не веденням) Книги обліку доходів та витрат, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481, у періоді перебування на загальній системі оподаткування.

2. Відповідно до наданих до перевірки первинних документів встановлено, що ППФО ОСОБА_1 здійснював діяльність з перевезення вантажу на власному транспортному засобі, а саме: згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобілі Ман (держ ном. НОМЕР_1 ) та причеп (дер. ном. АР 3640 XX).

Відповідно до п.63.3. ст.63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-№-VІ із змінами та доповненнями, «З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Порядок здійснення такого повідомлення про об`єкти оподаткування затверджено Наказом Міістерства Фінансів України від 09.12.2011 №1588 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів», яким передбачено наступне:

- п.8.1. платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом;

- п.8.2. об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

- п.8.4. повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-01ІП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою N 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Згідно рекомендованого довідника типів об`єктів оподаткування, Код типу об`єкта оподаткування: «34»«АВТОТРАНСПОРТ», «26» «Автопричеп»

ППФО ОСОБА_1 не було повідомлено про об`єкти, через які ним провадилась діяльність, а саме про об`єкт через який здійснювалася господарська діяльність - автотранспорт та автопричеп, за формою N 20-ОПП протягом 10 робочих днів після його створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків, а саме до ГУ ДПС у Запорізькій області.

Верховний суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/14197/17 у постанові 21.07.2020 року зазначив, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадилась діяльність за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які проводиться діяльність.

З зазнаеними вище порушеннями позимвач погоджується та не спростовує їх.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, отриманням доходу та підтверджених документально, відображених у додатку 5 до декларації про майновий стан і доходи за 2017р., встановлено розбіжності на загальну суму 229 484,10 грн.; у річній декларації про майновий стан і доходи за 2018р.- 230 313,74грн.; у річній декларації про майновий стан і доходи за 2019р. - 130 258,63 грн.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та підтверджених відповідно до первинних документів, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, виявлено розбіжності (у зв`язку із тим, що ПГІФО ОСОБА_1 не ведеться облік залишків дизельного палива, до перевірки не надано акти обліку та списання пального, не надано документи що підтверджують пробіг транспортного засобу за перевіряємий період, тому документами, які підтверджують використання дизельног о палива є подорожні листи або інші первинні документи, затверджену наказом про облікову політику підприємства, за умови наявності всіх ознак первинного документа, відомостей у ньому про господарську операцію та підтвердження її здійснення), а саме не підтверджено віднесення до суми витрат вартості, використаного пального на загальну суму 229 484,10 грн. у 2017 році, придбане у постачальників.

Таким чином, в порушення вимог п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (чинний на момент скоєння порушення) ППФО ОСОБА_1 безпідставно включено до складу витрат у декларації по майновий стан і доходи за 2017 рік суму витрат у розмірі 229 484,10 гри. без ГІДВ на придбання товаро-матеріальних цінностей (дизельного палива) пов`язаних з отриманням доходу.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи за 2018 р.. безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, виявлено розбіжності на загальну суму 230 313,74грн. в т.ч.:

1. на суму 1 462,73 грн. на придбання бензину, за причиною: відповідно до технічних паспортів ГІПФО ОСОБА_1 використовує при здійсненні господарської діяльності (вантажних транспортних перевезень) вантажні автомобілі, які відповідно до технічних характеристик зазначених у тех. паспортах використовують пальне марки D-дизельне пальне. До перевірки не надано будь - яких підтверджуючих документів стосовно використання в господарській діяльності транспортних засобів, які споживають у якості пального саме бензин. Також, не надано підтверджуючих документів, щодо використання зазначеного товару у господарській діяльності з метою отримання доходу, відповідно до основного виду діяльності.

2. на загальну суму 228 851,02 гри., а саме не підтверджено віднесення до суми витрат вартості використаного пального за причиною: виявлено розбіжності (у зв`язку із тим, що ППФО ОСОБА_1 не ведеться облік залишків дизельного палива, до перевірки не надано акти обліку та списання пального, не надано документи що підтверджують пробіг транспортного засобу за перевіряє мий період, тому документами, які підтверджують використання дизельного палива є подорожні листи або інші первинні документи, затверджені наказом про облікову політику підприємства, за умови наявності всіх ознак первинного документа, відомостей у ньому про господарську операцію та підтвердження її здійснення).

Також перевіркою проведено розрахунок використання палива з урахуванням норм визначених Наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998р. №43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» Нормування витрат палива - це встановлення допустимої міри його споживання в певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені по моделях (модифікаціях) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні, та інші умови експлуатації.

За результатами якого підтверджено фактичне використання на загальну вартість 68 092,13 грн. Фактично віднесено платником до складу валових витрат 299 868,59 грн. Отже, відхилення (завищення валових витрат) складає 228 851,02 грн.

Таким чином, в порушення вимог п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (чинний на момент скоєння порушення) ППФО ОСОБА_1 безпідставно включено до складу витрат у декларації по майновий стан і доходи за 2018 рік у розмірі 230 313,74 грн.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи за 2019 р., безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та підтверджених відповідно до первинних документів, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, виявлено розбіжності (у зв`язку із тим, що ППФО ОСОБА_1 не ведеться облік залишків дизельного палива, до перевірки не надано акти обліку та списання пального, не надано документи що підтверджують пробіг транспортного засобу за перевіряємий період, тому документами, які підтверджують використання дизельного палива є подорожні листи або інші первинні документи, затверджену наказом про облікову політику підприємства, за умови наявності всіх ознак первинного документа, відомостей у ньому про господарську операцію та підтвердження її здійснення), а саме не підтверджено віднесення до суми витрат вартості, використаного пального на загальну суму 130 258,63 грн. у 2019 році, придбане у постачальників.

Таким чином, в порушення вимог п. 177.2, н. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (чинний на момент скоєння порушення) ППФО ОСОБА_1 безпідставно включено до складу витрат у декларації по майновий стан і доходи за 2019 рік суму у розмірі 130 258,63 грн.

Позивач стверджує, що самостійно встановив інші норми, відповідно до характеристик свого транспортного засобу, проте, документи, підтверджуючи норми, порядок використання та списання палива в ході документальної перевірки не надавались. Доказів зворотнього позиваче суду не надано.

Формування витрат від здійснення господарської діяльності у 2017-2019 роках передбачено ст. 177 ПК Ураїни.

Оскільки України від 05 липня 2011 року N 3565-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" не визначено форму бланка подорожнього листа автомобіля, то платник податку може використовувати зручну для обліку форму первинного документа, затверджену наказом про облікову політику підприємства, за умови наявності всіх ознак первинного документа, відомостей у ньому про господарську операцію та підтвердження її здійснення.

Норми витрат пального для вантажного автомобіля нормативним чи іншим актом під час проведення перевірки не встановлені.

Проте, чинне законодавство не містить заборони суб`єкту господарювання самостійно розробити та запровадити індивідуальні норми витрат палива для певного виду транспортної техніки з урахуванням технічної документації, інформації, наданої виробником, умов використання техніки, її технічного стану із застосуванням коригуючи коефіцієнтів.

Враховуючи вищезазначене, за відсутності документів у платника стосовно обліку та списання пального, на підставі наявних даних (марки транспортного засобу, наявного в ТТН маршруту, маси вантажу) було зроблено розрахунок норми фактичних витрат палива та відповідно суми витрат, що повинна бути відображена у декларації платника відповідно норм, встановлених розрахунків наказом Мінтрансу України від 10.02.1998 року №43 (який є чинним).

При проведенні перевірки було враховано всі необхідні коефіцієнти коригування до базової лінійної норми витрат пального, такі як коефіцієнт середньої температури обігріву, терміну експлуатації транспортного засобу, маневрових робіт.

В результаті вказаних порушень встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності який є об`єктом оподаткування податку на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Перевіркою встановлено заниження чистого доходу у сумі 590 056,47грн, а саме:

- сума чистого доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за 2017р. з урахуванням встановлених порушень становить 241 655,52 грн.

- сума чистого доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за 2018р. з урахуванням встановлених порушень становить 245 444,97 грн.

- сума чистого доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за 2019р. з урахуванням встановлених порушень становить 136 725,64 гри.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку па доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017р. по 20.12.2019 р., що підлягає сплаті до бюджету ППФО ОСОБА_1 встановлено його заниження на суму 106 210,16 гри., в тому числі по періодах:

- за 2017 р. на суму 41 307,14 грн.

- за 2018 р. на суму 41 456,47 грн.

- за 2019 р. на суму 23 446,55 грн.

В порушенні вимог пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 , п. 171.1 п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-У1 (зі змінами та доповненнями) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 - по 31.12.2019, занижено суму військового збору у розмірі 8 851 грн. вт.ч. по періодах:

2017р у сумі 3 442,26 грн.

2018 р у сумі 3 454,71 гри.

2019 р. у сумі 1 953,88 гри.

В результаті заниження суми чистого оподатковуваного доходу

підприємницької діяльності, збільшено зобов`язання зі сплати єдиного 117 777,03 грн., в тому числі по періодах:

2017 рік на суму 44 716,22 грн.

2018 рік на суму 53 997,89 грн.

2019 рік на суму 19 062,92 грн.

Згідно із п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями): «Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця».

Пунктом 177.4 ст. 177 ПКУ визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати па оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь- яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1 - 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПКУ, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахуйково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію, тому звітним періодом для підприємця є календарний рік.

Таким чином, для визначення чистого доходу такого календарного року беруться отримані за цей рік доходи та витрати, пов`язані з отриманням цього доходу. Якщо дохід отримано в одному році, а пов`язані з цим доходом витрати будуть понесені в наступному році, вони не можуть враховуватися для цілей оподаткування.

Згідно з пп. 177.4.5. п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI із змінами та доповненнями не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Відповідно до пп. 177.4.1. п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ із змінами та доповненнями до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Крім того, віднесення фізичними особами - підприємцями, які обрали загальну систему оподаткування до складу витрат - витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня, зазначено у ч.6 п.6 "Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність", затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів від 16.09.2013 №481 (Порядок №481).

Так, у ч.б п.6 Порядку №481 зазначено, що у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Крім того, згідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Мінфіном від 31.12.1999 №318, прямі витрати визнаються одночасно з доходом для здійснення якого вони понесені.

Суд, відповідно до КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 жовтня 2019 року по справі №826/10402/17 зазначив, що положення пункту 177.4 статті 177 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) дійсно не містять прив`язки до поняття «операційної діяльності», разом з тим, прямо пов`язують витрати із безпосереднім отриманням доходу. Таким чином, для набуття права па обліковування витрат відповідно до положень зазначеної статті має бути наявним прямий зв`язок між понесеними витратами з отриманим доходом. При цьому зазначені у вказаній правовій нормі види витрат умовно можна віднести до категорій: матеріальні, на оплату праці, на сплату ЄСВ, інші витрати (загальновиробничі, адміністративні тощо).

Верховний суд зазначив, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 ПК України). Критерієм зменшення бази оподаткування є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу.

Судом зазначено про те, що відповідно до пунктів 6, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Також, з 01.01.2015 р. Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. № 71- VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, запроваджено військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст. 162 ПКУ. Згідно з п. 162.1 ГІК платниками є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України (далі ПКУ) (п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ), зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відсотки об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст.168 ПКУ (п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ).

Відповідно до п.п. «в» 168.4.5 п. 168.4 ст. 168 ПКУ фізична особа, відповідальна, згідно з вимогами розділу IV Г1КУ за нарахування та утримання збору, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету, зокрема: в інших випадках - за її податковою адресою.

Згідно статті 177 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими ви тратами, безпосередньо пов`язаними з одержанням доходу (господарською діяльністю фізичної особи-підприємця).

Згідно пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються заставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 Кодексу.

Крім того, відповідно до п.4., ч.І., ст. 4 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями): «платником єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці...». Пунктом 2 ст.9 вищезазначеного Закону, встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, у розмірі встановленому п. 11, ст.8 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) платники єдиного внеску, зазначені в п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року.

Такеож позивач у позові зазначає про те, що відповідач припустився наступних математичних помилок:

«- сума податкового зобов`язання визначається як різниця між валовим доходом та витратами, тобто 301 918,56 грн. мінус 60 263,04 грн, (сума витрат на придбання дизельного палива яка вважає правильною податкова) ми маємо суму 241 655,52 грн. з якою, за твердженням відповідача повинно стягуватись ПДФО. Множачи цю суму на 18% ПДФО ми отримуємо суму 43 248,33 грн. як суму податну що підлягає сплаті до бюджету, але співробітник ДПС чомусь вказує суму податку на прибуток, яку, на його думку, мені треба сплатили до бюджету в розмірі 26248,33 грн. (аркуш акту 50-51 п.п.2.2.3);

- в 2017 році, згідно моєї податкової декларації про майновий стан, сума податкових зобов 'язань з податку на у доходи фізичних осіб становить 2 190,86 грн. (копія податкової декларації за 2017 рік додаю до позовної заяви). І саме цю суму, 2 190,86 грн., треба віднімати від суми податку, яку розрахував відповідач, навіть з помилкою. Але відповідач чомусь віднімати від розрахованої ним самим суми 362489,33 грн. не 2 190,86 грн., а 1 825,71 грн. Що це за сума і як вона виникла, Відповідач ні в ППР на в акті не зазначає».

На вказані зауваження, ГУ ДПС у Запорізькій області та допитана у судовому засіданні у якості свідка ревізор-інспектор ОСОБА_2 , якою була проведена перевірка, пояснили наступне. В листі від 05.04.2021 року №20859/6/08-01-07-15-12 «Щодо розгляду заперечень» вказувалось, що за рішенням комісії внесено зміни до абз. пп.2.2.3 розділу 2 та висновків на стор.67 акту перевірки. Крім тбго таблицю, яка міститься на аркуші 51 акту перевірки виправлено та її зазначено у листі від 05.04.2021 року з виправленими даними, де зазначається, що сума податку, що підлягає сплаті до бюджету, зазначена в деклараціях, складає 2 190,86 грн., а за даними перевірки сума податку, що підлягає сплаті до бюджету склала 43 497,99 грн. Тобто, дані зауваження позивача як зазначає відповідач є недоречними та були виправлені ще при розгляді заперечень.

Крім того, Позивач у позові зазначає, що Відповідач на аркуші 51 акту перевірки невірно вказав суму податку, що підлягає сплаті до бюджету, яку Позивач сплатив та вказав у декларації за 2018 рік, а саме Позивач зазначає, що необхідно було вказати суму 2 554,60 грн., а на аркуші 51 акту перевірки у графі 3 помилково вказано суму у розмірі 2 723,62 грн.

На вказане зауваження ГУ ДПС у Запорізькій області надало наступні пояснення.Сума податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб, відповідно до декларації платника за 2018 рік складає 2 554,60 грн.. а за даними перевірки 44 011,07 грн. (розбіжність склала 41 4$6,47 грн., як і вказано в акті перевірки на арк.51), однак вказана описка, яка міститься в таблиці на аркуші 51 акту перевірки, не вплинула на розрахунок податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету ППФО ОСОБА_1 за 2018 рік та яка склала 41 456,47 грн.

Також Позивач у позові зазначає, що Відповідач вказує вартість документально підтверджених витрат в сумі 69 554,85 грн., однак витрати на придбання палива становлять 68 092,14 грн.

На вказане зауваження ГУ ДПС у Запорізькій області надало наступні пояснення. Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи за 2018 p. безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, виявлено розбіжності на загальну суму 230 313,74грн. в т.ч.:

1. на суму 1 462,73 грн. на придбання бензину, за причиною: відповідно до технічних паспортів ППФО ОСОБА_1 використовує при здійсненні господарської діяльності (вантажних транспортних перевезень) вантажні автомобілі, які відповідно до технічних характеристик зазначених у тех. паспортах використовують пальне марки D-дизельне пальне. До перевірки не надано будь - яких підтверджуючих документів стосовно використання в господарській діяльності транспортних засобів, які споживають у якості пального саме бензин. Також, не надано підтверджуючих документів, щодо використання зазначеного товару у господарській діяльності з метою отримання доходу, відповідно до основного виду діяльності.

Однак, в ході перевірки ОСОБА_1 надано пояснення щодо використання бензину у господарській діяльності. Вказані пояснення були враховані контролюючим органом та до складу вартості документально підтверджених витрат увійшли витрати щодо придбання бензину.

Також, Позивач у позові зазначає, що Відповідач на аркуші 53 акту перевірки невірно вказує суму нарахованого платником та сплаченого військового збору за 2018рік. Так, замість суми 227 грн. необхідно вказувати суму 212,88 грн., яку позивач вказав у декларації за 2018рік.

На вказне зауваження ГУ ДПС у Запорізькій області надало наступні пояснення. Сума податкового зобов`язання з військового збору, відповідно до декларації платника за 2018 рік складає 212,88 грн., а за даними перевірки 3 667,59 грн. (розбіжність склала 3 454,71 грн., як і вказано в акті перевірки на арк.53), однак вказана описка, яка міститься в таблиці на аркуші 53 акту перевірки, не вплинула на розрахунок військового збору, що підлягає сплаті до бюджету ППФО ОСОБА_1 за 2018 рік та яка склала 3 454,71 грн .

Також, Позивач у позові зазначив, що Відповідач при розрахунку за 2018 рік не враховує суму вже нарахованого Позивачем єдиного внеску у розмірі 9 828,72 грн.

На вказане зауваження ГУ ДПС у Запорізькій області надало наступні пояснення. На аркуші 56 в таблиці щодо відхилення по нарахуванню ЄСВ за 2018 рік, у розділі «Сума нарахованого ЄСВ» (остання колонка) містяться описки, в результаті чого в графі «Всього» вказано суму 109 725,00 грн. замість 63 826,61 грн. Таким чином, за даними перевірки сума єдиного внеску, що підлягає сплаті у розмірі 22% склала 63 826,61 грн., а за даними платника сума складає 9 828,72 грн. Відхилення склали 53 997,89 ірн., про що зазначено у акті перевірки. Таким чином, суму у розмірі 9 828,72 грн. було враховано ревізором при розрахунку відхилення по ЄСВ за 2018 рік, однак допущено описки в графі «Сума нарахованого ЄСВ» за 2018 рік в таблиці на аркуші 56 акту, що не спричинило будь-яких наслідків при розрахунку суми єдиного внеску, що підлягає сплаті за 2018 рік та які вказано у висновках акту перевірки.

Також, Позивач у позові зазначив, що «...Відповідач не взяв до уваги витрати на придбання полісів у ПАТ «HACK Оранта». На вказане зауваження ГУ ДПС у Запорізькій області надало наступні пояснення. Під час проведення перевірки та до заперечення не надавались документи щодо придбання полісів, що підтверджено у листі платника про надання документів до перевірки від 15.02.2021р. №14349/6 на запит контролюючого органу від 15.02.2021р. № 7544/6/08-01-07-15-09. Платник не задекларував такі витрати при декларуванні своїх витрат у 2017-2019 роках. Позивач не зазначає, що вказані витрати він відобразив у своїх деклараціях. Аналогічно, ОСОБА_1 не задекларував витрати на сплату ЄСВ до декларації про майновий стан і доходи за 2017-2019рр.

Щодо зазначення Позивача у позові про те, що «...Відповідач не взяв до уваги витрати на банківське обслуговування в банку», ГУ ДПС у Запорізькій області надало наступні пояснення. Позивач не зазначає, що вказані витрати він відобразив у своїх деклараціях. Крім того, витрати на комісії банку за надані послуги не входять до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, встановлених п. 177.4 ст. 177 Кодексу. До зазначених витрат, зокрема, належать: витрати, до складу яких включаться вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесеш до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Кодексу); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп. 177.4.1 - 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 Кодексу, до яких належать витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Кодексу). Отже, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до складу витрат виключно витрати, визначені п. 177.4 ст. 177 Кодексу.

Також, Позивач у позові зазначає, що «...Відповідач не взяв до уваги витрати, пов`язані із укладенням договору з ФОП ОСОБА_4 », щодо чого відповідач надав наступні пояснення. Витрати по зазначеній угоді, не відповідають переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, встановлених п. 177.4 ст. 177 Кодексу. У своїй позовній заяві позивач зазначає лише про понесені витрати у сумі 32 502 грн., які не мали своє відображення у податковій декларації, про суми отриманого доходу від виконання зазначеної угоди у позовній заяві не зазначається.

Щодо посилання Позивача у позові на те, що «....в розрахунках (аркуші акту 14-21, 25-33, 36-39) відповідач припустився математичних помилок» суд зазначає, що арифметичні помилки, обумовлені не врахуванням тисячних показників у даних, що йшли після коми. При цьому несуттєві недоліки, виявлені платником в розрахунку не спростовують факту заниження ППФО ОСОБА_1 своїх податкових зобов`язань.

Щодо посилання позивача у позові на те, що «...Відповідач не взяв до уваги витрати на придбання запасних частин....» суд зазначає, що до перевірки позивачем не надавались видаткові накладні по придбанню запасних частин. Позивач не зазначає, що вказані витрати він відобразив у своїх деклараціях. Крім цього, перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, встановлено п. 177.4 ст. 177 Кодексу.

До зазначених витрат, зокрема, належать:

- витрати, до складу яких включаться вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Кодексу);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп. 177.4,1 - 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 Кодексу, до яких належать витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській Діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно- експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Кодексу).

Отже, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до складу витрат виключно витрати, визначені п. 177.4 ст, 177 Кодексу.

Крім| того, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Кодексу встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених ст. 177 Кодексу. До основних засобів подвійного призначення належать земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові та вантажні автомобілі (пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Кодексу).

Згідно з розділом І "Загальні положення" Правил експлуатації колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 N 550 "Про затвердження Правил експлуатації колісних транспортних засобів", утримання транспортного засобу - це забезпечення державної реєстрації, дотримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного контролю, своєчасного виконання технічного обслуговування і ремонту, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства.

Отже, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат, пов`язаних з отриманням доходу, зазначені витрати на утримання вантажних автомобілів, у т. ч. витрати на проведення поточного ремонтую.

Щодо посилань позивача у позоав на те, що «....позивач до перевірки надав подорожні листи із зазначенням відстані, яку автомобіль проїздив щодня, а також наказ про встановлення витрат палива на свій автомобіль» суд зазначає що у акті перевірки на стор.41 зазначено, що до ГУ ДПС у Запорізькій області ППФО Давидовим К.В. надано пояснення листом від 23.02.2021 року вх.№ 18355/6 з яких вбачається тільки інформація загального характеру, викладена у ракурсі, зручному для платника. Документи, що підтверджують пробіг при внутрішньому переміщенні ТЗ платника по території заводу, а також жодного іншого документу, як доказ своїх тверджень, ані під час перевірки, ані до заперечення, надані не були.

Позивач приводить в приклад ТТН від 20.12.2017 року та зазначає, що він у цей день здолав відстань не 18,1 км, а 112 км, по ТТН №25551 та №25559, при цьому аргументує свій пробіг відстанню до стоянки вул.Карпенка-Карого, 60, не надавши при цьому первинного та юридичного документу, що підтверджує зв`язок зазначеної адреси стоянки із здійсненням господарської діяльності платника. А також позивач не пояснив, яким чином ведеться облік витрат по сплаті за стоянку та у якому розмірі.

У акті перевірки в розрахунку норми палива було враховано обидві ТТН від 20.12.2017 року, а також було враховано всі необхідні коефіцієнт коригування до базової лінійної норми витрат пального, такі як коефіцієнт середньої температури обігріву, терміну експлуатації транспортного засобу, маневрових робіт, що передбачені нормативними документами, а також враховано заїзд до комбінату через прохідну КПП 7.

Платником не вівся облік залишків дизельного палива, до перевірки не надавались акти обліку та списання пального, тому документами, які підтверджують використання дизельного палива є подорожні листи або інші первиннні документи, за умови наявності всіх ознак первинного документа, відомостей у ньому про господарську операцію та підтвердження її здійснення.

Оскільки законом України від 05 липня 2011 року N 3565-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" не визначено форму бланка подорожнього листа автомобіля, то платник податку може використовувати зручну для обліку форму первинного документа, затверджену наказом про облікову політику підприємства, за умови наявності всіх ознак первинного документа, відомостей у ньому про господарську операцію та підтвердження її здійснення.

Враховуючи вищезазначене, за відсутності документів у платника стосовно обліку та списання пального, на підставі наявних даних (марки транспортного засобу, наявного в ТТН маршруту, маси вантажу) відповідачем було зроблено розрахунок норми фактичних витрат палива та відповідно суму витрат, що повинна бути відображена у декларації платника відповідно до норм, встановлених розрахунків наказом Мінтрансу України від 10.02.98 р. N 43 (який є чинним) за встановленою формулою розрахунку.

Також суд зазначає, що чеки РРО на придбання палива не є документом, який підтверджує списання палива. При цьому до перевірки надавався масив чеків на придбання дизельного пального. Зазначені чеки придбавались по 1-12 разів на день у невеликій кількості та з невеликим інтервалом часу. Фактично ФОП ОСОБА_5 не міг одночасно стояти в черзі на заводі по 1-5 годин та одночасно здійснювати заправку транспортного засобу у маленьких обсягах в середньому по 6-25 літрів маючи при цьому об`єм паливного баку, який перевищує майже у сто разів зазначену кількість. Факт відвантаження, тобто отримання платником зазначеної кількості палива по 7-12 разів на день у невеликій кількості та з невеликим інтервалом часу може свідчити про те, що зазначені операції з придбання палива носять лише фінансових характер, без фактичного отримання товару та не мають законодавчих підстав для віднесення їх до складу витрат декларації про майновий стан і доходи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, контролюючим органом правомірно винесені податкові повідомлення - рішення, а також Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахувания відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та Вимога про сплату боргу (недоїмки).

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другоюстатті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другоїстатті 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем,суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав,у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Оскільки у задоволені адміністративного позову відмовлено, розподіл судових витрат згідност. 139 КАС Українисудом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ 4118663) про визнання протиправними та скасування рішень і вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Рішення складено у повному обсязі 19.11.2021

Суддя Н.В. Стрельнікова