Справа № 638/13499/14-а
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/10/21
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

представника позивача Цимбалюк С.В.,

представника третьої особи Тарасюка М.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові клопотання представника позивача - Цимбалюка С.В. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про скасування частини рішення,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказана адміністративна справа.

У липні 2021 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив суд закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник клопотання підтримав.

Представник третьої особи проти клопотання не заперечував.

Представник відповідача просив справу розглянути за його відсутністю, у позові просив відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши клопотання та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивачів до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 2 частини першої статті4 КАС визначає публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення Харківської міської ради від 23.12.2011 № 557/11 в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею орієнтовно 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що, на думку позивача, рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 р. № 557/11 ОСОБА_2 надано на розробку проекту відведення земельної ділянки площею орієнтовно 0,1000 га, яка на її думку, належить їй в порядку спадкування.

Позивач зазначає, що згідно листа Управління містобудування та архітектури № Я-1-7996/1-14.08-39 від 20.05.2014 їй стало відомо, що адресу земельної ділянки в АДРЕСА_2 , змінено на адресу: АДРЕСА_1 , та рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 557/11 надано іншій особі дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Тобто спір у даній справі стосується права власності третіх фізичних осіб на земельні ділянки, яке підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №713/1817/16-4, якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її* цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією іі майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Отже, справа за позовом про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження акта узгодження меж земельних ділянок залежно від суб`єктного складу має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Належними відповідачами у таких справах є особа, прав чи інтересів якої щодо відповідної земельної ділянки стосується оскаржене рішення органу місцевого самоврядування, а також цей орган.

Схожа правова позиція була сформована також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №809/1946/15 та справі №184/2470/13-8, відповідно до яких у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Крім того, цей спір не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на земельні ділянки.

Враховуючи, що оскаржувані ненормативні акти суб`єкта владних повноважень, щодо яких виник спір, вичерпали свою дію у зв`язку з їх реалізацією, тому, виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання права власності на спірні земельні ділянки не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, оскільки підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача - Цимбалюка С.В. про закриття провадження задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про скасування частини рішення - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 15.11.2021

Суддя О.В. Шишкін