Справа № 200/9017/21
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 р. Справа№200/9017/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

від позивача ОСОБА_1 довір. Від 10.08.2021 року № 05-06/1091

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача Приватного підприємства ФЛАДКО

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства ФЛАДКО про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 228528 грн. 46 коп. та пені у розмірі 4068 грн.19 коп. (з урахуванням уточненої позовної заяви від 04.08.2021 року).

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що в порушення ст. 18, 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні відповідач, який має середньооблікову чисельність штатних працівників 38 осіб, не забезпечив у 2020 році виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Вказує, що невиконання відповідачем зазначеного нормативу є підставою для стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць в судовому порядку.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його участі не надав.

Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

Приватне підприємства ФЛАДКО, , юридична адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 89, є юридичною особою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно звіту Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою № 10-ПОІ середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу ПП ФЛАДКО складала 38 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 2 особи, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України складала 2 особи (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку суми адміністративно господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році середньорічна заробітна плата штатного працівника, який працює у відповідача складала 228528 грн. 46 коп., за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів нарахована сума адміністративно-господарських санкцій в розмірі 228528 грн. 46 коп.

Згідно листа Маріупольського міського центру зайнятості від 18.06.2021 року № 07/2261/06-16/21 Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів повідомлене, що ПП ФЛАДКО протягом 2020 року не надавались звіти за формою 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) про наявність вакансій за посадами, на які можливо працевлаштування інвалідів (а.с.17).

25.05.2021 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з запитом щодо надання інформації за 2020 рік відносно ПП ФЛАДКО щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, фонд оплати праці штатних працівників (а.с.18).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.06.2021 року № 0500-1909-8/15346 Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів повідомлено, що по ПП ФЛАДКО за січень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 41, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 669,27 тис.грн., за лютий 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 39, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 610,92 тис.грн., за березень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 39, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 699,15 тис.грн., за квітень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 40, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 578,50 тис.грн., за травень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 42, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 726,74 тис.грн., за червень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 39, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 908,75 тис.грн., за липень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 40, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 648,11 тис.грн., за серпень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 38, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 641,65 тис.грн., за вересень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 38, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 994,30 тис.грн., за жовтень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 39, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 891,09 тис.грн., за листопад 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 36, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 693,66 тис.грн., за грудень 2020 року: середньооблікова кількість штатних працівників 37, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 0, ФОП 850,47 тис.грн. (а.с.19).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 року № 129 передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною 1 ст. 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі, у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Відповідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 затверджена Форма звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця.

Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Нормами законодавства, які регулюють спірні взаємовідносини вбачається, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього, а саме: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Судом встановлено, що відповідач протягом 2020 року жодного разу не проінформував державну службу зайнятості за місцем реєстрації про наявні вільні робочі місця і вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

Крім того, відповідно до вимог чинного законодавства відповідачем не виконаний норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, відповідачем допущені наведені порушення, тому наявні підстави для сплати адміністративно-господарських санкцій.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, докази того, що відповідач не створив робочі місця для інвалідів, відмовляв інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем надані у повному обсязі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, юридична адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 89) до Приватного підприємства ФЛАДКО (, юридична адреса: 87522, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька буд. 70) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 228528 грн. 46 коп. та пені у розмірі 4068 грн.19 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства ФЛАДКО (, юридична адреса: 87522, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька буд. 70) на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 228528 грн. 46 коп. та пені у розмірі 4068 грн.19 коп. на р/р UA0005720 Донецьке ГУК/Лівобер.р-н Мар./50070000; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37967785; МФО 899998; код платежу 50070000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко