Справа № 137/1099/21
Суддя: Верещинська Я. С.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/1099/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря Хижук Л.І.

сторін у справі: позивача ОСОБА_1

представника позивача-адвоката Костюка С.М.

відповідача Свінтака І.С. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтака Ігоря Сергійовича, Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови інспектора РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтака Ігоря Сергійовича серії БАА №799130 від 18.09.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Просить стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав:

1) в постанові серії БАА №799130 від 18.09.2021 року, а саме в описі обставин та суті адміністративного правопорушення, відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Диспозиція ст.121 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Однак, в оскаржуваній постанові не зазначено конкретно які стандарти, норми та правила, порушено водієм.

2) рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято за відсутності будь - яких належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення. Будь - яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до постанови не додано. Навіть за умови наявності у відповідача фото- або відеозапису вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

3) інспектор Свінтак І.С. проігнорував порядок встановлений ст.278, 279 КУпАП. Фактично, будь - якого розгляду справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП не було, а про наявність оскаржуваної постанови останньому стало відомо після отримання копії постанови від інспектора поліції вже 19.09.2021 в приміщенні медичного закладу, де він перебував на стаціонарному лікуванні. Недотримання інспектором Світнаком І.С. вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП підтверджується і протоколом серії ДПР18 №463772 від 18.09.2021, складеного поліцейським Василиничем О.Р., відповідно до якого в той же ж час (23 год. 30 хв.) 18.09.2021 ним розглядались адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 29.09.2021 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 26.10.2021 із викликом сторін.

20.10.2021 від відповідача - 1 інспектора РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтака Ігоря Сергійовича надійшов відзив на адміністративний позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свій відзив інспектор Свінтак І.С. мотивує наступним. Щодо обставин вчинення правопорушення, форми та змісту постанови. Під час патрулювання 18.09.2021 року близько 23 год. 20 хв. на а/д Кіровоград - Знам`янка 348 км. + 600 м інспектором РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Свінтаком І.С. зупинено скутер «Хонда ДІО», водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту та ін. Згідно з ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП відповідачем, винесено постанову БАА № 799130 від 18.09.2021 року. Таким чином відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Що стосується ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України - відповідачем порушень з даного приводу не було, оскільки позивачу було роз`яснено його права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, що й зроблено позивачем, тому право на захист позивача не порушено, крім того це не позбавляє права позивача скористатись послугами адвокати, що ним не зроблено.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зазначив, що відповідач є працівником ГУНП у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ, а тому він мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Отже, інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Одночасно зазначає, що підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було. Таким чином, розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Стосовно тверджень позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, відповідач послався на постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, відповідно до якої відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції 1395 від 07.11.2015, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідач-1 також заперечив стосовно стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що зазначена сума на послуги адвоката (2000 грн) не відповідає вимогам та є безпідставною з огляду на наступне: 1) дана справа відноситься до категорії справ незначної складності та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 2) адвокатом не надано детального опису робіт який він виконав, не визначено час витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), що унеможливлює встановлення достовірності понесених витрат.

23.10.2021 від відповідача-2 Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити в повному обсязі.

26.10.2021 від представника позивача-адвоката Костюка С.М. надійшло клопотання, у якому останній просив відзиви відповідачів інспектора РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтака Ігоря Сергійовича та ГУ Національної поліції у Вінницькій області у справі №137/1099/21 та додані до них докази визнати недопустимими, при вирішенні справи по суті та ухваленні рішення не приймати вказані документи та докази до уваги, відзиви відповідачів повернути без розгляду.

26.10.2021 розгляд справи відкладено на 18.11.2021.

Судом, розглянувши вищевказані відзиви та клопотання представника позивача в судовому засіданні 18.11.2021, прийнято до розгляду відзив інспектора РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтаком І.С., як такий, що поданий у відповідності з вимогами ст. 79, 162 КАС України та залишено без розгляду відзив відповідача-2 Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, який, в порушення норм ст. 44 КАС України, не підписано електронним підписом, оскільки до суду надійшов сканований документ без посилання на його підписання за допомогою електронного цифрового підпису та додатку який містить відомості про його підписання чи посилання на сформування такого в системі «Електронний суд».

Позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Костюк С.М. у судовому засіданні 18.11.2021 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач-1 інспектор РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтак І.С. у судовому засіданні 18.11.2021 заперечив проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що на відеофіксації порушення видно факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Пояснив, що у бланку постанови відсутня графа для зазначення пункту ПДР, які порушив порушник, на відміну від бланку протоколу. На запитання представника відповідача-адвоката Костюка С.М. пояснив, що перевірив відсутність реєстрації транспортного засобу у базі даних на спеціальному службовому планшеті, права ОСОБА_1 роз`яснив, розгляд справи не зафіксував, оскільки на бодікамері закінчилась пам`ять. Пояснив, що відео до постанови не вписував, так як під час розгляду справи позивач був згоден із порушенням.

Представник відповідача-2 Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

Постановою серії БАА №799130 від 18.09.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП. У постанові зазначено: «18.09.2021 року о 23 год. 20 хв. на відрізку автомобільної дороги Кіровоград - Знам`янка 348 км.+600м. водій ОСОБА_1 керував скутером "Хонда" без номерних знаків, який не зареєстрований у встановленому порядку», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП (а.с.7).

18.09.2021 на ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР18 №463772 за ч.2 ст. 130 КУпАП. У протоколі зазначено «18.09.2021 23год. 20хв. на АД М-30 Стрій-Кіровоград-Знам`янка 348 км.+600м. водій ОСОБА_1 керуючи мопедом «Honda DIO» д.н.з. б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нечітка хода. Від проходження медичного огляду відмовився згідно чинного законодавства», чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.9).

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

У відповідності до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.2.9. (в) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Так, в обґрунтування свого відзиву відповідач зазначає про наявність належного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапису з нагрудної камери поліцейського, однак суд вважає його безпідставними виходячи з наступного.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 72 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з ст. 73 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Водночас, оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок, в силу вище зазначених положень ст. 73 та ст. 74 КАС України, даний доказ є недопустимим. А тому суд до уваги наданий відповідачем відеозапис (відеозапис з нагрудної камери поліцейського) не приймає.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24.01.2019 у справі № 592/5576/17, від 19.02.2020 у справі №524/1284/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Також, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Крім, того зі змісту відеозапису наданого відповідачем, встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи, неможливо, оскільки на відеозаписі видно, що ОСОБА_3 дійсно керував 18.09.2021 мопедом, однак ідентифікувати марку транспортного засобу та наявність чи відсутність державного реєстраційного номерного знаку не виявилося можливим.

Крім того, ч.2,4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 258 КУпАП встановлено, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, згідно якої постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що відповідачами, у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, не спростовано жодними належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що фактично, будь - якого розгляду справи щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП не було, а про наявність оскаржуваної постанови останньому стало відомо після отримання копії постанови від інспектора поліції вже 19.09.2021.

До того ж, ч.6 ст.121 КУпАП носять бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона. Проте, в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме стандарти, норми та правила порушив позивач, та яким чином.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП не підтверджується належними доказами, а наведені ним обставини під час розгляду справи відповідачами не спростовані.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

А сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечна підстава вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що інших доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КпАП України, відповідачі до суду не надали.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною у зв`язку із недоведеністю складу адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому порядку.

Таким чином, оскаржувана постанова від 18.09.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відтак, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1-3 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Костюком С.М. надано: копію договору №39/21 про надання правничої допомоги від 24.09.2021, копію квитанції №39/21 від 24.09.2021 на суму 2000 грн, копію розрахунку суми гонорару (відповідно до договору №39/21 про надання правничої допомоги від 24.09.2021), копію Акта приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №39/21 від 24.09.2021, витяг з книги обліку доходів і витрат, копію свідоцтва Костюка С.М. про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 24.09.2021.

Згідно ч.6,7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлялася вимога про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки розмір заявлених витрат на оплату правничої допомоги відповідач не визнав та вважає неспівмірно завищеним та не доведеним належними доказами.

Проте, суд, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, підготовку до судових засідань, а також потрачений на представництво позивача час, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 2000грн є реальними, підтвердженими належними та допустимими доказами, всуперереч твердженням відповідача, є співмірними.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 454грн та 2000грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтака Ігоря Сергійовича серії БАА №799130 від 18.09.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири)грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі)грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Повний текст рішення складений 19.11.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Літинським РВ УМВС України в Вінницькій області 13 січня 2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор РПП сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Свінтак Ігор Сергійович, адреса: вул. Вінницька, 51, смт. Літин, Вінницького району Вінницької області.

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, .

Суддя: Верещинська Яна Станіславівна