Справа № 240/327/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/327/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

22 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.05.2016 року по 28.02.2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.05.2016 року по 28.02.2018 року. В задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.08.2018, та щодо визначення базового місяця для обчислення індексації відмовлено.

Не погодившись з рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що враховуючи норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078 позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.08.2021 із встановленням базового місяця для обчислення індексації серпень 2018 року.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.08.2018 №65-РС старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2018 №199 за підпунктом «й» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 17 серпня 2018 року виключено зі списків особового складу частини (а.с.9-12).

Судом встановлено та не заперечується сторонами наявність підстав для проведення індексації грошового забезпечення позивача і, що позивачу за спірний період з 18.05.2016 по 17.08.2018 індексація його грошового забезпечення не проводилася і, відповідно, не виплачувалася.

11.12.2020 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, в якому просив, зокрема, нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з травня 2016 року по день виключення зі списків особового складу зі встановленням базового місяця для обчислення індексації - серпень 2018 року (а.с.13).

Листом від 23.12.2020№3830 (а.с.14) відповідач повідомив позивача про те, що з січня 2016 року на підставі розпорядження Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 військовослужбовцям припинена виплата індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу у Міноборони.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у Військової частини належного фінансового забезпечення у період з 18.05.2016 по 28.02.2018, в тому числі для покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені, також суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 17.08.2018.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно з п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до адвокатського запиту від 11.12.2020 позивач просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з травня 2016 по 17.08.2018, враховуючи базовий місяць серпень 2018 року.

Листом від 23.12.2020 №3830 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до ч. 6 ст. 5 ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. З січня 2016 року на підставі розпорядження Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 військовослужбовцям припинена виплата індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу у Міноборони.

Таким чином, згідно з матеріалами справи відповідач не проводив нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 18.05.2016 по 28.02.2018 та, відповідно, не визначав базовий місяць для обчислення сум індексації.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 Верховний Суд висловив наступну правову позицію: "У даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені".

З урахуванням наведеного та правових висновків Верховного Суду колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця серпень 2018 року задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю обставин спору на момент звернення до суду з позовом у даній справі.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.08.2018 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п.5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Отже, індекс споживчих цін у березні 2018 року дорівнює 1 та індексації грошового забезпечення не нараховується.

Частиною 1 ст.4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 2, 4 ст.4 Закону №1282-ХІІ визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У місяці підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100%. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації розпочинається з місяця, що йде за місяцем підвищення тарифних ставок (окладів).

Право на поточну індексацію зарплати настає, коли індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації (103 %).

Відповідно до офіційної інформації з сайту Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року - 100,0%, в червні 2018 року - 100,0%, в липні 2018 року - 99,3%, в серпні 2018 року - 100,0%.

У жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то з урахуванням положень п.1-1 Порядку №1078 індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування для виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 серпня 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.