Справа № 200/9545/21
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р. Справа№200/9545/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача Кододова А.В. згідно витягу

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Головного

управління ДПС у Донецькій області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1

про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває

у податковій заставі,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1 про надання дозволу на погашення податкового боргу у сумі 301662 грн. 14 коп. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, за відповідачем обліковується податковий боргу сумі 301662 грн. 14 коп. та зазначив, що 28.05.2019 року було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу, та складено акт опису майна від 28.05.2019 року № 11/16 на суму 517238 грн. 47 коп.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі № 200/13491/19-а стягнуті з рахунків відповідача кошти у розмірі 475351 грн. 55 коп. Станом на 16.07.2021 року залишок несплаченої суми складає 301662 грн. 14 коп.

На виконання зазначеного рішення направлені інкасові доручення, які повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за участю його представника не надав.

Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1 зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (), зареєстроване за юридичною адресою: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Миру, 1, перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області.

28.05.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області прийнятий акт опису майна № 11/16 опису майна Товариства з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1 на загальну суму 517238 грн. 47 коп. (а.с. 11).

Відомості про перебування вищевказаного майна платника у податковій заставі внесене до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується копією витягу: від 19.07.2021 року № 73806186 (а.с.12).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі № 200/13491/19-а стягнуті кошти, з рахунків у банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1 в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 475351 грн. 55 коп. (а.с. 14-16).

Згідно розрахунку суми боргу за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 301662 грн. 14 коп.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року № 200/13491/19-а Головним управлінням ДПС у Донецькій області скеровано до банку, який обслуговує рахунки ТОВ СЄМБІЗ-1 інкасове доручення (розпорядження) від 26.04.2021 року № 667/16, № 669/16, № 668/16, № 670/16, вказані інкасові доручення повернуті без виконання, у зв`язку з відсутністю коштів, сума заборгованості не сплачена (а.с. 25-26).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить стягнути з розрахункових рахунків у банківських установах відповідача зазначену суму податкового боргу.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Таким чином, на відповідача у справі покладений обов`язок щодо обчислення та сплати сум податкових зобов`язань.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 14.1.137 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п.87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно п.п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.п. 89.1.1); у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п.89.1.2).

Згідно п.п. 89.2, 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п.91.3 ст. 93 Податкового кодексу України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу.

Статтею 95 Податкового кодексу України регламентований порядок продажу майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Згідно пп. 95.1, 95.2, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

11.03.2019 року податковим органом сформована податкова вимога форми «Ю» № 11469-45 стосовно відповідача, яка вручена 29.03.2019 року.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

При цьому, суд враховує, що процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів у судовому порядку передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Аналогічна позиція викладена упостанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №П/811/203/16.

При цьому суд зазначає, що пунктом 95.6 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо сума коштів, отримана у результаті продажу майна платника податків, перевищує суму його грошового зобов`язання та податкового боргу, різниця перераховується на рахунки такого платника податків або його правонаступників.

Як встановлено судом, у відповідача наявний податковий борг перед бюджетом. Позивач скерував до банківських установ, які обслуговують рахунки відповідача, інкасові доручення про стягнення з рахунків підприємства податкового боргу, проте внаслідок вжитих заходів сума заборгованості не погашена. У відповідача наявне майно, що перебуває в податковій заставі, опис якого проведено у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивачем належним чином здійснені заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу, який виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань.

Оскільки позивачем належним чином здійснені заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу, який виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) до Товариства з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1 (, юридична адреса: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Миру, 1) про надання дозволу на погашення податкового боргу у сумі 301662 грн. 14 коп. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі задовольнити повністю.

Надати Головному управлінню ДПС у Донецькій області (відокремлений підрозділ ДПС: 44070187, юридична адреса: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) дозвіл на погашення податкового боргу у сумі 301662 грн. 14 коп. за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю СЄМБІЗ-1, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко