Справа № 420/7231/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7231/21
У Х В А Л А

22 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду від 18.06.21 по справі № 420/7231/21,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/7231/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

12.11.21 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні рішення ООАС від 18.06.21 № 420/7231/21 в повному обсязі; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 негайно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по грудень 2015 року; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 протягом 15 днів подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що 11.11.21 позивач отримав від в/ч НОМЕР_1 лист від 03.11.21 № 2922 та довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення від 03.11.21 № 680, в якій вказано базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2014 р., замість належного січень 2008 р. Тобто 10.11.21 позивач дізнався, що відповідач не виконав належним чином рішення ООАС від 18.06.21 по справі № 420/7231/20.

Станом на 22.11.21 до суду від в/ч НОМЕР_1 пояснення чи заперечення щодо поданої позивачем заяви не надійшли.

Заяву розглянуто в порядку письмового провадження згідно з ч. 5 ст. 383 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.21 по справі № 420/7231/21, з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі з 01.01.14 по 28.02.18; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.14 по 28.02.18, базовий місяць січень 2008 р., з урахуванням проведеної виплати в період до 01.01.16 по рішенню ООАС від 03.12.18 у справі № 1540/5127/18 в періоді з 01.01.16 по 28.02.18

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.21, залишеним без змін постановою 5ААС від 07.10.21, по справі № 420/7231/21 позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення в повному обсязі з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в цих періодах, базовий місяць - січень 2008 року, задоволено частково: зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належну індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по грудень 2015 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зокрема, щодо позовних вимог стосовно визначення розміру виплати індексації грошового забезпечення, суд в даному судовому рішенні зазначив про те, що розмір індексації грошового забезпечення повинна встановити безпосередньо військова частина, виходячи з наступного.

Приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом за №475/97-ВР від 17.07.1997р. визначено, що кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до вказаної статті Конвенції, «Ефективний засіб правого захисту» - повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Суд зазначив, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. по справі за №21-87а13).

Отже, аналізуючи вищевказане, суд вважав, що визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення військовослужбовця є дискреційним повноваженням Військової академії (м. Одеса), у зв`язку із чим відмовив в задоволенні позовних вимог стосовно визначення розміру виплати індексації грошового забезпечення, а саме застосування конкретного місяця як базового для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (статті 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення статті 383 КАС України.

Таким чином, судовим рішенням від 18.06.21 по справі № 420/7231/21 не покладено на відповідача обов`язку щодо застосування січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивач, а тому невчинення військовою частиною таких дій не суперечить судовому розсуду за даним судовим рішенням та не становить неправомірної бездіяльності / дій / рішення під час його виконання.

При цьому у постанові від 07.10.21 5ААС не прийняв до уваги довід апеляційної скарги ОСОБА_1 , яким вимагалося встановити базовим місяцем індексації грошового забезпечення для періоду з січня 2015 року по грудень 2015 року січень 2008 року, зважаючи на те, що дана вимог є передчасною, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. Також 5ААС зазначив, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у цій частині позовних вимог, в даному випадку, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року.

В той же час, незгода позивача із визначеним відповідачем конкретним розміром індексації грошового забезпечення військовослужбовця становить окремий спір із суб`єктом владних повноважень, який на цьому етапі спірних правовідносин повинен розглядатися в окремому судовому провадженні, оскільки позивач вбачає порушеними свої права та інтереси такими діями / рішенням суб`єкта владних повноважень, вчинених в межах власних дискреційних повноважень. Відлік строку на звернення до суду із такими вимогами розпочинається з моменту отримання відповідного платежу, розмір якого позивач вважає недостатнім та таким, що порушує його права та інтереси.

Керуючись ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду від 18.06.21 по справі № 420/7231/21 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк