Справа № 380/15306/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року

справа №380/15306/21

провадження № П/380/15506/21

Львівський окружний адміністративний суду у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, 10; код ЄДРПОУ 0032684), Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3; ) з вимогами:

- визнати дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в сумі 315300,00 грн ОСОБА_1 протиправними;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в сумі 315300,00 грн ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України. 04.11.2019 постановою №119 ВЛК комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» позивачу встановлено діагноз (на час звільнення зі служби 06.11.2015) та зазначено, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, внаслідок чого складено акт огляду МСЕК №79 від 21.01.2020 на підставі якого видано довідку серії 12 ААА №011326 ( про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної непрацездатності у відсотках), що становить 55%. Причина втрати працездатності - захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та виписку з акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №333324, якою встановлено ІІІ-тю групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Позивач зазначає, що відповідними довідками підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між травмою та захворюванням, які діагностовано у позивача та виконанням службових обов`язків та проходженням служби в ОВС, та у наслідку інвалідністю ІІІ групи, відповідною втратою працездатності. Отже, у зв`язку з тим, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Позивач подав відповідачу вичерпний перелік документів, передбачений Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції для отримання грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Надалі Ліквідаційна комісія Головного управління МВС у Львівській області сформувала висновок та пакетом поданих позивачем документів подано до МВС України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Однак МВС України 11.08.2021 надіслав лист з висновком про призначення одноразової грошової допомоги в сумі 315300,00 грн та додатками. У погоджені висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із відсутністю представника закладу охорони здоров`я МВС при проведенні медико-соціальної експертизи. Оскільки позивач вважає, що відповідачем порушено його права, за їх захистом звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суд від 13.09.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

22.09.2021 за вх. №69003 на виконання вимог ухвали суду представником позивача усунуто вказані недоліки, подано позовну заяву з уточненим складом учасників справи, а саме, відповідачем визначено - Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, 10; код ЄДРПОУ 0032684).

Ухвалою суду від 24.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

26.10.2021 за вх. №78150 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України було встановлено, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. 07.06.2021 позивач повторно звернувся із заявою до ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області для погодження та проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. МВС України розглянуло матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та за результатами розгляду 06.08.2021 затверджено висновок, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності у зв`язку із невідповідністю матеріалів вимогам Порядку №850.

02.11.2021 за вх. №79579 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначив, що відповідачем у відзиві не наведено жодного факту та не подано жодного доказу, які б унеможливили задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі у дані справ. Просив позовні вимоги задоволити.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заяві по суті справи, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ, звільнений з органів внутрішніх справ 06.11.2015. На момент звільнення мав звання старшина міліції.

Постановою військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» №119 від 04.11.2019 ОСОБА_1 встановлено діагноз (на час звільнення зі служби 06.11.2015) та зазначено, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 011326 від 21.01.2020 позивачу встановлено 55 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 33332 від 21.02.2020, ОСОБА_1 отримав ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач 03.06.2020 звернувся до Голови Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області із заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

До заяви (рапорта) подав: довідку МСЕК про втрату працездатності; копію виписки МСЕК про групу інвалідності; довідки МСЕК про участь представника ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», копію постанови ВЛК, довідка ПАТ «НАСК» «ОРАНТА», копію паспорта та ідентифікаційного номера, реквізити банківського рахунку.

Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області складено висновок та скеровано документи до Міністерства внутрішніх справ України для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Згідно з листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 31.07.2020 №25258/15-2020 за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України вказано, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведені медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 , представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. Таким чином, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання.

Позивач, вважаючи дії Міністерства внутрішніх справ України, які виразились у відмові в розгляді висновку про призначення одноразової грошової допомоги та призначенні, або відмові у призначенні одноразової грошової допомоги протиправними і неправомірними, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6629/20, позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, щодо відмови у розгляді висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №380/6629/20 апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020р. в адміністративній справі № 380/6629/20 залишено без задоволення, а вказане рішення суду - без змін..

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 позивач повторно звернувся із заявою до Головного управління МВС України у Львівській області про скерування матеріалів до МВС України для погодження та проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Від Міністерства внутрішніх справ України на адресу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області надійшов лист від 11.08.2021 №37133/15-2021, де вказано, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_2 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу Комісії не залучалися. Зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. У зв`язку з тим прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.

Позивач не погоджуючись із вказаною позицією відповідача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, вважаючи її протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак тим же ж п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пункт 8,9 Порядку №850 передбачає, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, Порядком №850 чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме Міністерство внутрішніх справ України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

Проте, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ.

Тобто, аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ, а обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України

Листом від 11.08.2021 №37133/15-2021, Департамент фінансово-облікової політики МВС України скерував Ліквідаційній комісії Головного управління МВС України у Львівській області лист з додатками, де вказано, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу Комісії не залучалися. Зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. У зв`язку з тим прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.

Відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Як встановлено судом, у Порядку №850 не визначено підстав, з яких виходив відповідач при прийнятті рішення, а отже, дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з одержанням ІІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ є протиправними.

Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідно до абзаців першого-четвертого пункту 10 Положення залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

Судом встановлено, що Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК №1 листом від 28 травня 2020 року № 76, повідомлено представника позивача у відповідь на адвокатський запит адвоката Павлишина М.О. наступне.

Відповідно до листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 03 квітня 2019 року № 33/34-305 для участі у засіданні Обласної МСЕК № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» при проведенні медико-соціальної експертизи службовців, колишніх службовців та пенсіонерів Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії України уповноваженим представником від ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» є заступник начальника лікарні (з поліклінікою) з ЕТН - лікар Лисенко Любов Іванівна.

Також повідомлено про те, що «рішення Обласної МСЕК № 1 від 21.01.2020 щодо ОСОБА_1 винесено із участю представника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області Лисенко Л.І., є законними та обґрунтованими».

Таким чином, доводи відповідача про порушення при проведенні медико-соціальної експертизи позивача пункту 10 Положення є безпідставними та повністю спростовуються наведеними вище доказами.

Крім цього, суд наголошує на тому, що з порушенням вимог пункту 9 Порядку № 850 відповідач-1 не прийняв жодного рішення з числа тих, що передбачені цим пунктом (про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги), проте відмовив позивачу у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, вважаючи, що це і є власне прийняттям відповідного рішення про відмову.

Тому, зважаючи на викладене, суд, з урахуванням фактичних обставин справи, доходить висновку про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому позовну вимогу у цій частині належить задовольнити повністю.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в сумі 315300,00 грн. ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Пунктом 9 Порядку № 850 визначено імперативний обов`язок МВС в місячний строк після надходження, зазначених у пункті 8 цього Порядку документів, прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні особі грошової допомоги.

У межах спірних правовідносин, суд встановив, що підстави для відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, зазначені у пункті 14 Порядку № 850, відсутні. Жодної з таких підстав відповідач-1, відмовляючи позивачу у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги не вказав.

Тому, на переконання суду, ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірному випадку буде зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 315300,00 грн.

Стосовно тверджень відповідача про те, що питання стосовно прийняття рішення за наслідками розгляду заяви (рапорту) позивача про призначення йому ОГД носить дискреційний характер суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року та від 22 січня 2020 року у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.

У справі, що розглядається, рішення Міністерства внутрішніх справ України не є дискреційним, оскільки відповідач після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 та за відсутності підстав, зазначених у пункті 14 цього ж Порядку, може прийняти лише одне з двох допустимих рішень, а саме про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Тому доводи відповідача є необгрунтованими.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Щодо судового збору, то згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, 10; код ЄДРПОУ 0032684) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.