Справа № 280/9254/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 листопада 2021 року Справа № 280/9254/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича (49044, м. Дніпро, вул. Самарського Якова, буд. 6, прим. 15, оф. 3)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» (49044, м. Дніпро, Крутогірський узвіз, 15-А)

про визнання дій протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» (далі - третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 ВП №64693463;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про стягнення з боржника основної винагороди від 02.03.2021 у виконавчому провадженні ВП №64693463;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.03.2021 у виконавчому провадженні ВП №64693463;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про арешт майна від 02.03.2021 у виконавчому провадженні ВП №64693463;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про арешт коштів від 09.09.2021 у виконавчому провадженні ВП №64693463.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та вказує, що заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом від 28.12.2020 №234 подано неуповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс». Так, додана до заяви довіреність на ім`я ОСОБА_2 на час відкриття виконавчого провадження втратила чинність, не була засвідчена в установленому порядку та не скріплена відбитком печатки, а також не містила повноважень на представництво інтересів довірителя у відносинах з приватними виконавцями, які є суб`єктами незалежної професійної діяльності. Крім того вказує, що за адресою, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса від 28.12.2020 №234, а саме: АДРЕСА_2 , ніколи не проживав. Таким чином вважає оскаржувані постанови протиправними та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 01.10.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №280/9254/21 та призначено судове засідання на 06.10.2021.

Ухвалою суду від 01.10.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису від 28.12.2020 №234, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною, про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» () заборгованості в сумі 383781 (триста вісімдесят три тисячі сімсот вісімдесят одна) гривня 65 коп., до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/9254/21.

Відповідач позов не визнав, у відзиві (вх. від 06.10.2021 № 57420) зазначає, що 02.03.2021 на його адресу представником стягувача подано заяву про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим документом, у зв`язку із чим того ж дня винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64693463. Посилаючись на ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, відсутні, а отже і відсутні підстави для визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що проведені виконавчі дії та вжиті заходи примусового виконання рішення здійснені з дотриманням вимог чинного законодавства, а відповідні процесуальні документи винесені без порушень, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

06.10.2021 відповідачем подано заяву про уточнення відзиву (вх. №57539), в якій зазначено, що на адресу приватного виконавця надійшла інформація територіального сервісного центру МВС № 1242 в Дніпропетровській області Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС, відповідно до якої за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) зареєстровано право власності на автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y, 2007 р.в., р.н. НОМЕР_2 . Також, відповідачем роздруковані витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, про реєстрацію обтяжень, відповідно до яких в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявні обтяження майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ). Звідси вважає, що твердження позивача з приводу того, що він ніколи не мешкав за адресою, що підвідомча виконавчому округу Дніпропетровської області, спростовується вищевикладеною інформацію. Вказує, що стягувачем дійсно при поданні заяви про примусове виконання рішення надано копію довіреності, строк дії якої передбачений до 31.12.2020. Зазначений факт встановлений при реєстрації виконавчого документу та сканування до системи АСВП. При цьому представником стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження усунений вказаний факт шляхом надання приватному виконавцю оригіналу довіреності, строк дії якої визначений до 31.12.2020. Вказана довіреність міститься в матеріалах виконавчого провадження та її копія направлена до суду разом з відзивом. Звертає увагу, що технічна можливість видалення сканованих документів, після їх реєстрації в системі АСВП, відсутня.

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2021 відкладено судове засідання до 18.10.2021.

18.10.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №59131), в якій вона спростовує аргументи відповідача. Зокрема зазначає, що здійснивши перевірку відомостей щодо виконавчого провадження №64693463 в Автоматизованій системі виконавчого провадження, позивач виявив відсутність такого документа, як довіреність на представника стягувача, строк дії якої визначений до 31.12.2021 та копію якої відповідач надав до суду. Відтак вважає, що відповідачем не доведено факт надання представником стягувача оригіналу довіреності, строк дії якої визначено до 31.12.2021 та наявність останньої у матеріалах виконавчого провадження станом на 02.03.2021 - дату відкриття виконавчого провадження. Крім того, подаючи позовну заяву позивач зазначив своє офіційне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , в підтвердження чого надав копію паспорта. Посилаючись на постанову Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №380/9335/20 зазначає, що відповідачем не здійснювалася перевірка місця проживання позивача шляхом надсилання запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, та в матеріалах виконавчого провадження не міститься підтвердження того, що ОСОБА_1 на дату відкриття виконавчого провадження проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

18.10.2021 від відповідача надійшло клопотання (вх. 359174) про розгляд справи без його участі.

Від третьої особи пояснень щодо позову не надходило.

20.10.2021 від представника третьої особи надійшло клопотання (вх. №60349) про надіслання на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» копії позовної заяви та доданих до неї документів та відкладення судового засідання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 44 КАС України (в редакції, чинній з 26.05.2021) у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, до позовної заяви додано докази її направлення (разом з додатками) іншим учасникам справи листом з описом вкладення.

Судом з офіційного веб-сайту «Укрпошти», за трекінгом «541» установлено, що відправлення, направлене на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс», вручене його представнику 05.10.2021.

Отже, клопотання представника третьої особи про направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів є необґрунтованим, як і клопотання про відкладення судового засідання, а отже задоволенню не підлягає.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2021 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» надійшла заява, в якій заявник просить прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого напису від 28.12.2020 №234, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною, про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» () заборгованості в сумі 383781 гривня 65 коп.

Заяву підписано від імені представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» ОСОБА_2 та до неї додано оригінал виконавчого напису від 28.12.2020 №234 та копію доручення від 23.11.2020 №2311/1.

02.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64693463.

В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем також винесено постанови, зокрема:

від 02.03.2021 про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої сума винагроди становить 38 378,16 грн.;

від 02.03.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено такі витрати у розмірі 500,00 грн.;

від 02.03.2021 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження;

від 09.09.2021 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.

Не погоджуючись із даними постановами, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Пунктом шостим частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інстукція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5).

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції №512/5 визначено, серед іншого, що повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами:

довіреністю фізичної особи;

довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо);

рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна;

ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги.

Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.

У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Як вже зазначалося вище, до заяви про примусове виконання рішення, на підставі якої приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №64693463, додано копію довіреності від 23.11.2020 №2311/1, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» в особі директора Огородника Тараса Леонідовича, уповноважує Репіна Сергія Анатолійовича, зокрема, представляти інтереси довірителя в органах державної виконавчої служби, для чого представник наділяється правом на подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання повноважень. Довіреність дійсна до 31.12.2020.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55 (чинність національного стандарту скасовано 01.09.2021, однак на момент виникнення спірних правовідночин він діяв) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Тобто, додана до заяви про примусове виконання рішення довіреність на ім`я ОСОБА_2 станом на день подання такої заяви (02.03.2021) вже була нечинною. Крім того, довіреність від 23.11.2020 №2311/1 містить повноваження на представництво інтересів в органах державної виконавчої служби, а не у приватних виконавців. Також, додана до матеріалів справи копія такої довіреності, яка міститься також у матеріалах ВП №64693463, не засвідчена належним чином, у порядку, передбаченому пунктом 5.27 Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003».

З наведеного суд доходить висновку, що заяву про примусове виконання рішення підписано особою, яка не має права її підписувати, та, відповідно, подано особою, яка неуповноважена її подавати, а отже її не можна розцінювати як заяву, подану стягувачем.

Звідси, приватний виконавець мав повернути виконавчий документ без виконання на підставі пункту шостого частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ (оскільки стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону).

Посилання відповідача на довіреність від 24.02.2021 №24.02.2021 на ім`я ОСОБА_2, дійсну до 31.12.2021, яка нібито міститься у матеріалах виконавчого провадження №64693463 та яку стягувач нібито подав до відкриття виконавчого провадження суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Судом, з використанням ідентифікатору доступу, у Автоматизованій системі виконавчого провадження здійснено дослідження сканованих копій документів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження №64693463. Однак, копія довіреності від 24.02.2021 №24.02.2021 в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня.

Крім того, відповідачем не надано супровідного документа, разом із яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Факторінгс» подало вказану довіреність приватному виконавцю.

За таких обставин, у суду відсутні підстави стверджувати про те, що довіреність від 24.02.2021 №24.02.2021 дійсно подавалася стягувачем приватному виконавцю до відкриття виконавчого провадження №64693463. При цьому відповідачем, який в даному випадку виступає як суб`єкт владних повноважень, на якого законом покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень, належних та достовірних доказів на підтвердження своєї позиції до суду не надав.

Крім того, варто звернути увагу і на той факт, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією його паспорта.

Разом із тим, виконавче провадження №64693463 відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем, повноваження якого не розповсюджуються на м. Запоріжжя.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 надав оцінку правильності тлумачення положень статті 24 Закону № 1404-VIII в контексті визначення місця проживання боржника та дійшов висновку, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Крім того, аналізуючи положення статей 9, 18 Закону № 1404-VIII, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону № 5492-VI, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись. Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України "Про виконавче провадження" на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. Виходячи із системного аналізу пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII в сукупності з іншими положеннями цього Закону, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № 380/9335/20 констатував, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.

При цьому, саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Будь-які інші відомості про місце проживання або перебування боржника можуть бути використані як додаткова інформація і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, місце реєстрації позивача (боржника) не належить до виконавчого округу приватного виконавця Ванжи О.В.

Посилання відповідача на інформацію територіального сервісного центру МВС № 1242 в Дніпропетровській області Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС та витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про реєстрацію обтяжень не спростовують вищенаведених висновків суду.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ не тільки за відсутності заяви стягувача про примусове виконання рішення, але і з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, що зумовляює висновок суду про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 ВП №64693463.

Щодо решти оскаржуваних постанов (про стягнення з боржника основної винагороди від 02.03.2021, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.03.2021, про арешт майна від 02.03.2021, про арешт коштів від 09.09.2021) суд зазначає, що вимоги про визнання їх протиправними та скасування є похідними від вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 ВП №64693463, а отже вони підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, присудженню на користь позивача за рахунок відповідача підлягають судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 313,00 грн. (3 632,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви та 681,00 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 ВП №64693463.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди від 02.03.2021 ВП №64693463.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.03.2021 ВП №64693463.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича про арешт майна боржника від 02.03.2021 ВП №64693463.

6. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича про арешт коштів боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні ВП №64693463.

7. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 313 (чотири тисячі триста тринадцять) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича (49044, м. Дніпро, вул. Самарського Якова, буд. 6, прим. 15, оф. 3; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 22.11.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко