Справа № 440/1218/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/1218/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке, починаючи з 25 квітня 2019 року допустило порушення права ОСОБА_1 отримувати своєчасно та в повному обсязі пенсію як інваліду війни, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби під час ліквідації Чорнобильської катастрофи при виконанні радіаційних робіт в зоні відчуження, в обсязі та порядку, які існували до обмеження, скасування їх нормативними актами, які були визнані неконституційними рішеннями Конституційного Суду України, та в розмірі, встановленому рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нараховувати та виплачувати належну ОСОБА_1 пенсію відповідно до норм статей 3, 8, 9, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України, враховуючи рішення Конституційного Суду України №№ 1-р(ІІ)2019, 6-р/2018, 7-рп/2016 в порядку та розмірі, визначених статтею 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та в порядку і розмірі, визначених статтею 21 Закону У країни "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та враховуючи зміни розміру мінімальної заробітної плати, встановлені Законом України "Про державний бюджет України" на відповідний рік, без обмеження розміру пенсії;

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суми протиправно несплаченої пенсії з 25 квітня 2019 року до 31 січня 2020 року в розмірі, яка дорівнює 70828,17 грн;

- встановлення відсутності компетенції та повноважень у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяти і приймати рішення щодо нарахування пенсії інваліду війни-військовослужбовцю, який отримав інвалідність при виконанні військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній станції, діяти всупереч нормам статей 3, 8, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України шляхом застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області нормативно-правового акту, який не відповідає нормам Конституції України та змінювати порядок нарахування пенсії, визначений нормами частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 21 Закону У країни "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- встановлення відсутності компетенції та повноважень у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при нарахуванні пенсії змінювати статус ОСОБА_1 , інваліда війни, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, на статус робітника, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції;

- встановлення наявності компетенції та повноважень у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при наявності всіх необхідних документів, які є в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , нараховувати та виплачувати пенсію, визначену відповідно до норм частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нереагування на порушення посадовими і службовими особами підпорядкованих структур Пенсійного фонду України вимог статей 3, 8, 19, 92, 151-2 Конституції України і діючих з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року норм статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності як особі, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік";

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суми протиправно невиплаченої частини пенсії з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, яка дорівнює 36549,05 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року виділено у самостійне провадження позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нереагування на порушення посадовими і службовими особами підпорядкованих структур Пенсійного фонду України вимог статей 3, 8, 19, 92, 151-2 Конституції України і діючих з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року норм статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності як особі, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суму протиправно невиплаченої частини пенсії з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, яка дорівнює 36549,05 грн.

Позов у частині позовних вимог, що залишилась у провадженні цієї справи, обґрунтований тим, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів, внаслідок чого частково втратив працездатність та став особою з інвалідністю, а відтак належить до кола військовослужбовців і за рівнем соціального забезпечення має бути прирівняний до військовослужбовців дійсної строкової служби. Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 25 квітня 2019 року №1-р(ІІ)/2019 та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 позивач як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи має право на перерахунок його пенсії, яка має визначатися у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року згідно з частиною третьою статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статтею 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 68-70/ зазначив (у частині позовних вимог, що залишилась у провадженні цієї справи), що позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та з 25 квітня 2019 року його проведено виплату пенсії у розмірі, встановленому частиною третьою статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено та заява позивача про переведення на пенсію згідно вказаного Закону до управління не надходила.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №520/12609/19, а ухвалою від 09 листопада 2021 року поновлено провадження у цій справі.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 07 червня 2011 року та серії НОМЕР_2 від 29 серпня 2019 року відповідно /а.с. 39/.

ОСОБА_1 з 2000 року перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується наявними у справі копіями матеріалів пенсійної справи /а.с. 75, 84, 86-88, 90-91/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №6556/Х-02 від 13 січня 2020 року /а.с. 43/ ОСОБА_1 повідомлено, що обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено.

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії у належному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з такого.

Стосовно позовних вимог про перерахунок пенсії з 25 квітня 2019 року в розмірі, встановленому рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року /далі - Закон № 1788-XII/ встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, встановлений статтею 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28 лютого 1991 року /далі - Закон №796-XII/.

Частиною третьою цієї статті /у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року/ було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

25 квітня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII.

Таким чином, з 25 квітня 2019 року норма частини третьої статті 59 Закону №796-XII застосовується у такій редакції: "Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року."

Проаналізувавши у наведеній нормі словосполучення "пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати", можна дійти висновку, що у цій нормі законодавець визначив не розмір пенсії по інвалідності, а базу для її обчислення, вказавши, що пенсія по інвалідності "обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року". Тобто саме з цієї величини має обраховуватися розмір пенсії по інвалідності, призначеної за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

За підходом, який просить застосувати позивач, звернувшись до суду з цим позовом, норма Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мала б містити словосполучення: "пенсія по інвалідності обчислюється у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати".

Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

З метою практичної реалізації статті 54, а також статей 57 та 59 Закону № 796-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1210 від 23 листопада 2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Цією постановою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі - Порядок №1210/.

Постановою Кабінету Міністрів України №851 від 15 листопада 2017 року внесено зміни до Порядку № 1210, згідно з якими згаданий Порядок доповнено пунктом 9-1 такого змісту: "за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв : 100%), де

П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс = (Зп (мін) х 5) : Зс1, де

Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Таким чином, п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, це лише вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку №1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера із врахуванням його особливостей. Незастосування ж вказаної формули при обчисленні пенсії призведе до встановлення єдиного розміру пенсії для всіх пенсіонерів безвідносно до особливостей кожного, що в свою чергу не сприятиме належному та справедливому пенсійному забезпеченню окремо взятого пенсіонера.

У подальшому (у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року) постановою Кабінету Міністрів України №543 від 26 червня 2019 року, яка набрала чинності з 01 липня 2019 року, абзац перший пункту 9-1 Порядку №1210 викладено в такій редакції: "За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою".

Таким чином, визнання неконституційним положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII в частині словосполучення "дійсної строкової" не призвело до зміни формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку №1210, за якою проводиться обчислення пенсії.

Суд враховує, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 20 травня 2020 року у зразковій справі №520/12609/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, наведено висновок про те, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частиною третьою статті 59 Закону №796-XII з 25 квітня 2019 року. Також Верховний Суд зауважив, що при обчисленні розміру пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону №796-XII, її розмір визначається відповідно до вимог частини третьої статті 59 цього Закону за бажанням особи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та з урахуванням формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку №1210.

Судом у цій справі встановлено, що основний розмір пенсії позивача з 25 квітня 2019 року /а.с.91/ обчислено за формулою, визначеною пунктом 9-1 Порядку №1210, з таких складових:

1) Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески (визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки) = 3764,40 грн;

2) Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії, розрахований шляхом ділення п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2019 року (20865,00 грн = 4173,00 грн х 5) на розмір середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні враховано за 2018 рік, що становить 7810,89 грн. = 2,67127;

3) Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках), що визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи = 70% або 0,7.

Крім того, під час обчислення основного розміру пенсії позивача пенсійним органом застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 1,17, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №124 від 20 лютого 2019 року "Питання проведення індексації пенсій у 2019 року".

Загалом основний розмір пенсії позивача з 25 квітня 2019 року склав 8235,65 грн = (3764,40 грн. х 1,17) х 2,67127 х 70%.

Позивач вважає, що при обчисленні основного розміру пенсії відповідач мав врахувати одночасно положення статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та обрахувати його пенсію за формулою з урахуванням 80% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2019 року - 4173,00 грн, що становить: 80% х 5 х 4173,00 грн = 16692,00 грн /а.с. 45/.

При цьому у своєму розрахунку позивач застосовує розмір процентів суми грошового забезпечення, який зазначений у статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /а.с. 45/, а саме: пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Однак, статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відтак, військовослужбовцям, які одночасно мають право на пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначається одна пенсія за їх вибором.

Тож стаття 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підлягає застосуванню при визначенні розміру пенсії по інвалідності у разі, якщо військовослужбовець, який має право на різні державні пенсії, обрав пенсію по інвалідності саме за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За такої обставини відсутні підстави для перерахунку пенсії на підставі статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", адже позивачу призначено на пенсію по інвалідності за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та його основний розмір пенсії обчислюється відповідно до вимог частини третьої статті 59 цього Закону з урахуванням формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку №1210 та із заявою про переведення на пенсію згідно із Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач не звертався, що визнається сторонами.

Крім того, Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019 не містить висновків про необхідність обчислення пенсії по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Так само у цьому рішенні відсутні висновки про можливість (доцільність, необхідність) обчислення пенсійних виплат по інвалідності у розмірах, визначених Законом №2262-ХІІ.

Отже, позовні вимоги позивача у цій частині ґрунтуються на застосуванні зазначеної позивачем формули, яка не встановлена ані Законом №796-XII, ані Порядком № 1210, ані іншими нормативно-правовими актами.

Стосовно посилання позивача на статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, суд зазначає, що поняття "пенсія", "пільга" та "компенсація" не є тотожними, зокрема, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини, суд доходить висновку, що дії відповідача відповідають вимогам законодавства України та не порушують прав позивача, а позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке, починаючи з 25 квітня 2019 року допустило порушення права ОСОБА_1 отримувати своєчасно та в повному обсязі пенсію як інваліду війни, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби під час ліквідації Чорнобильської катастрофи при виконанні радіаційних робіт в зоні відчуження, в обсязі та порядку, які існували до обмеження, скасування їх нормативними актами, які були визнані неконституційними рішеннями Конституційного Суду України, та в розмірі, встановленому рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нараховувати та виплачувати належну ОСОБА_1 пенсію відповідно до норм статей 3, 8, 9, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України, враховуючи рішення Конституційного Суду України №№ 1-р(ІІ)2019, 6-р/2018, 7-рп/2016 в порядку та розмірі, визначених статтею 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та в порядку і розмірі, визначених статтею 21 Закону У країни "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та враховуючи зміни розміру мінімальної заробітної плати, встановлені Законом України "Про державний бюджет України" на відповідний рік, без обмеження розміру пенсії; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суми протиправно несплаченої пенсії з 25 квітня 2019 року до 31 січня 2020 року в розмірі, яка дорівнює 70828,17 грн, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог в частині наявності/відсутності у відповідача компетенції суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

В постанові від 13 листопада 2019 року у справі №826/3115/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача (пункт 37).

У цій справі позивачем є фізична особа, а отже останній не є тим суб`єктом, який може звертатися до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання у суб`єкта владних повноважень наявності чи відсутності компетенції в конкретній сфері його управління.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі №815/5700/15.

Таким чином, звертаючись з такими вимогами, позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх прав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем визначено як особу, особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

З наведених процесуальних норм випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

Вимога про встановлення наявності компетенції і повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нараховувати та виплачувати пенсію, визначену нормами частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", звернена на майбутнє.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову в частині вимог про: встановлення відсутності компетенції та повноважень у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяти і приймати рішення щодо нарахування пенсії інваліду війни-військовослужбовцю, який отримав інвалідність при виконанні військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній станції, діяти всупереч нормам статей 3, 8, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України шляхом застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області нормативно-правового акту, який не відповідає нормам Конституції України та змінювати порядок нарахування пенсії, визначений нормами частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 21 Закону У країни "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; встановлення відсутності компетенції та повноважень у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при нарахуванні пенсії змінювати статус ОСОБА_1 , інваліда війни, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, на статус робітника, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції; встановлення наявності компетенції та повноважень у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при наявності всіх необхідних документів, які є в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , нараховувати та виплачувати пенсію, визначену відповідно до норм частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", - слід відмовити.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк