Справа № 400/10512/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 листопада 2021 р. № 400/10512/21

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з матеріалами

позовної заявиОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:

„1. Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправною та зобов`язати зробити перерахунок пенсії з 01.07.2009 року по 30.04.2013 року на предмет переплати пенсії з врахуванням довідок по заробітній платі Відкритого Акціонерного Товариства „Континент 23.12.2008 р за № 1553, ПП „Гіацинт від 23.11.2016 року за № з-1503/190103-01, ЗАТ „Реєстратор від 16.02.2016 року за № 5 та 20.03.2018 року № 8, які підтвердженні первинними розрахунково-платіжними відомостями.

2. Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправною та зобов`язати відновити пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком на починаючи з 04.04.2011 року по теперішній час та виплачувати в подальшому.

За правилами пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає таке.

За нормами частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18) та сформулювала новий правовий висновок, згідно з яким:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду зазначила, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду звертнула увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Верховний Суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У позовній заяві зазначено, що переплата пенсії за період з 01.07.2009 до 30.04.2013 утримується на підставі рішення відповідача від 11.06.2013 № 44. Постановою від 20.07.2021 у справі № 400/5894/20 (на яку посилається відповідач у листі від 30.09.2021 № 12380-12174/3-02/8-1400/21) П`ятий апеляційний адміністративний суд залишив без розгляду позовну заяву позивача до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 11.06.2013 № 44. У цій постанові П`ятий апеляційний адміністративний суд установив, що позивач знав про наявність рішення від 11.06.2013 № 44 уже в 2015 році.

Також у позовній заяві позивач зазначає, що „04.04.2011 по 2013 року мені виплачували пенсію по інвалідності в розмірі за віком, що становило 100 % нарахованої пенсії від заробітку. В 2013 році без моєї згоди зняли доплати по інвалідності в розмірі пенсії за віком та почали виплачувати тільки за інвалідністю 90 % від заробітку. Такий виклад обставин дає підстави вважати, що про припинення виплати пенсію за інвалідністю в розмірі пенсії за віком позивач дізнався у 2013 році.

До адміністративного суду позивач звернувся 01.11.2021.

Ураховуючи вищенаведену правову позицію Верховного Суду, суд зазначає, що оскільки дата, з якої позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії (з 01.07.2009 до 30.04.2013 та з 04.04.2011), знаходиться поза межами шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, позивачу належить подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, а саме: такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Способи судового захисту визначені у статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а повноваження суду при вирішенні справи - у статті 245 цього Кодексу.

Позивачу належить уточнити, яке саме зобов`язання він просить суд покласти на відповідача, зазначаючи в прохальній частині позовної заяви про „перерахунок на предмет переплати.

Позивачу також належить навести у позові посилання на обставини, з якими він пов`язує обов`язок відповідача „відновити йому пенсію по інвалідності з 04.04.2011, тоді як позивач вказує, що пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком виплачувалась позивачу до 2013 року.

Отже, позивачу належить викласти позовні вимоги в редакції, що відповідають вимогам статей 5 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання до суду позову в новій редакції та навести в уточненій позовній заяві обгрунтування заявлення вказаних позовних вимог.

Згідно з частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У позовній заяві позивач посилається на документи, копії яких не додав до позовної заяви: довідки про заробітну плату, видані ВАТ „Континент від 23.12.2008 № 1553, ПП „Гіацинт від 23.11.2016 № з-1503/190103-01, ЗАТ „Реєстратор від 16.02.2018 № 5 та 20.03.2018 № 8, заява позивача від 04.04.2011 № 184/18, рішення відповідача від 11.06.2013 № 44.

Отже, позивачу належить подати до суду відповідні докази.

Згідно з частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, а саме: такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин;

- позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали;

- доказів на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, що подається на виконання цієї ухвали (крім тих, що були додані до позову в первинній редакції).

3. Попередити позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк є повернення такої позовної заяви позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає до оскарження окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Птичкіна