Справа № 260/3060/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2021 року м. Ужгород№ 260/3060/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегівська міська рада Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом , яким просить:

-Визнати протиправним та скасувати рішення № 442 Берегівської міської ради на 6 сесії УШ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область. Берегівський район, на території Брегівської міської ради.

-. Зобов`язати Брегівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 березня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область. Берегівський район, на території Брегівської міської ради, орієнтовною площею 0,1200 га за цільовим призначенням " для індивідуального садівництва», з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги вимоги обгрунтовані тим, що 31 березня 2021 року позивач звернувся до Берегівської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область. Берегівський район, на території Брегівської міської ради, орієнтовною площею 0,1200 га за цільовим призначенням" для індивідуального садівництва», додавши до неї графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування та інформацію щодо відсутності у нього земельних ділянок з таким цільовим призначенням.

Однак 20 квітня 2021 року відповідач виніс протиправне рішення, яким відмовив йому у задоволенні вищевказаної заяви не зазначивши законних підстав для відмови.

Відповідач надав відзив на позов, в якому заперечив позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши , що ним було розглянуто подану позивачем заяву та винесено законне рішення, оскільки бажана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту і відноситься до земель державної власності, розпорядженням щодо якої є не відповідач, а Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

До Відзиву відповідач додав Акт на право користування землею № 1 від 18.06.1965 року з описом меж та планом земель, наданих у користування.

Даний відзив був направлений позивачу та його представнику адвокату Шаранич С.С., що стверджується доданими квитанціями Укрпошти.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 , мешканець м. Берегово подав до Берегівської міської ради на підставі ст.ст. 118,121,122 ЗКУ заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область. Берегівський район, на території Брегівської міської ради, орієнтовною площею 0,1200 га за цільовим призначенням" для індивідуального садівництва», додавши до неї графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування та інформацію щодо відсутності у нього земельних ділянок з таким цільовим призначенням.

28 квітня 2021 року Берегівською міською радою прийнято Рішення № 442 "Про відмову ОСОБА_1 надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Закарпатська область. Берегівський район, на території Брегівської міської ради".

При винесенні вказаного рішення відповідач керувався:

-ст.ст. 143,144 Конституції України

- Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні"

- ст. 12, ч. 7 ст. 118, ст. 122 Земельного кодексу України

Зазначив, що "Розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відноситься до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів."

Відповідно до Акту на право користування землею № 1 від 18.06.1965 року Берегівській міській раді надано в постійне користування 1231,80 гектарів і визначено опис меж та планом земель, наданих у користування.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 143 Конституції України визначає, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

В статті 10 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень місцевих рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Перелік повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин встановлений у статті 12 Земельного кодексу України, зокрема повноваження розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У частині 6 ст. 118 ЗКУ зазначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації,

-подаютьклопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.( ч. 7 ст. 118 ЗКУ).

З огляду на вищевказані вимоги законів, відповідачем у строк встановлений ч.6 ст. 118 ЗКУ та у відповідності до підстави, визначеної ч.7 ст.118 ЗКУ винесено оскаржуване рішення, і зазначено про невідповідність місця розташування об`єкта, тобто розташування бажаної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, тобто положенням ст.12 ЗКУ, якою встановлено повноваження відповідача розпоряджатися землями комунальної власності, а не землями державної власності , розпорядження якими належить Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, про що було також розяснено в оскаржуваному рішенні.

Посилання позивача в обгрунтування своєї позиції на рішення ВС № 545/808/17 від 27.02.2018 року є помилковим, оскільки в справі, яку переглядав Верховний Суд були інші підстави для відмови заявнику, а саме у зв`язку з відводом земельної ділянки іншій особі і зокрема у рішенні йшла мова:

- про оскарження рішення місцевої ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови ОСОБА_4 у відведенні земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га в селі Мале Ладижине Полтавського району для ведення особистого селянського господарства у зв`язку із тим, що дана земельна ділянка відводиться іншій особі.

-В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними побудовами та приватизована земельна ділянка загальною площею 0,40 га, що розташовані по АДРЕСА_1.

-У березні 2016 року вона звернулась до Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з заявою про надання їй для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,06 га, яка є суміжною із належною їй земельною ділянкою, а також просила виготовити технічну документацію щодо вказаної земельної ділянки.

- Відповідачем прийнято рішення №99 сьомої сесії сьомого скликання Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23 травня 2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким їй відмовлено у відведенні земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка відводиться іншій особі, яка переселилась із зони АТО. Вказану відмову вважає незаконною, оскільки підстави відмови у наданні земельної ділянки в зв`язку з відводом іншій особі Законом не передбачено.

А у іншій справі, яку переглядав Верховний суд 24 квітня 2018 року (справа № 814/1961/17), на яку також посилається позивач в обгрунтування позовних вимог, відповідачем відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації з подальшою передачею у власність земельної ділянки, оскільки бажана земельна ділянка відсутня в переліку земельних ділянок, який формується відповідно до Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413, що не узгоджується з підставами відмови, визначеними статтею 118 Земельного кодексу України.

Тобто оскаржуване рішення також було винесено з інших підстав ніж у справі , яку наразі розглядаємо за позовом ОСОБА_1 .

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідає критеріям ч. 2 ст. 2 КАСУ , а тому вимоги позову є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14 частиною 1, 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 до Берегівська міська рада Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова