Справа № 369/7838/21
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/7838/21
Провадження № 2-а/369/151/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Ковальчук Л.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною, скасувати постанову інспектора роти № 2 взводу № 1 БПП у с. Чайки УПП у Київській області ДПП Мишка А.О. від 30.05.2021 серії ГАБ № 118718 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП у вигляді штрафу та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.05.2021 інспектором роти № 2 взводу № 1 БПП у с. Чайки УПП у Київській області ДПП Мишком А.О. винесено оскаржувану постанову, у якій зазначено, що 30.05.2021 о 22 год. 40 хв. ОСОБА_1 перебувала у приміщенні магазину ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» за адресою: Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Окружна, 4, без засобів індивідуального захисту.

Позивач вважає означену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення вона не вчиняла. Навпаки, працівниками магазину було порушено її права, не забезпечено засобами індивідуального захисту, що в свою чергу було проігноровано поліціянтами. На прохання позивача до співробітників поліції надати їй правову допомогу - було відмовлено, чим порушено ст. 59 Конституції України. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновку інспектора фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 28.07.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечує щодо позовних вимог, зазначає, що постанова є законною та обґрунтованою. Наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, підтверджується відеозаписом із боді-камери поліцейського, долученим позивачем до позовної заяви.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 30.05.2021 інспектором роти № 2 взводу № 1 БПП у с. Чайки УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Мишком А.О. винесено постанову серії ГАБ № 118718 по справі про адміністративне правопорушення, у якій зазначено, що ОСОБА_1 30.05.2021 о 22 год. 40 хв. перебувала у приміщенні магазину «АШАН» за адресою: Київська обл., с. П. Борщагівка, ТОВ «Євромаркет Україна «АШАН» без засобів індивідуального захисту, а саме респіратору чи захисної маски, в тому числі виготовленої самостійно, що закривають рот та ніс, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Частина 2 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до ст. 1 якого карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої (в редакції станом на 30.05.2021), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено у період з 19.12.2020 до 31.06.2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно із п.п. 1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (в редакції станом на 30.05.2021) з 24.02.2021 на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого, зокрема, забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Визначення поняття «громадські будинки та споруди» наведено в державних будівельних нормах України від 2019 року, під яким розуміється загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі). Наприклад, магазини, торговельні центри, магазини, бібліотеки, музеї, лікарні, університети, спортзали, церкви, державні установи тощо.

Статтею 222 КУпАП визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції.

Зі змісту ч. 2 ст. 222 КУпАП вбачається, що розгляд справ за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП проводять органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Положеннями ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, щщо поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом було досліджено відеозаписи з боді-камер працівників поліції, які додані позивачем до позовної заяви. На означених відеозаписах зафіксовано, як ОСОБА_1 30.05.2021 знаходилась у магазині без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратору або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовленого самостійно. На прохання працівника поліції вдягнути засіб індивідуального захисту ОСОБА_1 спочатку зазначила, що державні органи та органи місцевого самоврядування не забезпечили її засобами індивідуального захисту, а тому вона не може його надягнути. Надалі позивач вказала, що має засіб індивідуального захисту, виготовлений самостійно, та зауважила, що будь-яких законодавчих вимог щодо того, як має виглядати та бути зроблений такий засіб, немає, після чого на короткий проміжок часу прикрила ніс та рот частиною одягу. В ході спілкування із поліціянтами ОСОБА_1 опустила одяг, яким вона прикривала ніс та рот, та на повторне прохання працівника поліції одягнути засіб індивідуального захисту - відмовилась та продовжила розмову із учасниками подій без одягнутого засобу індивідуального захисту.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено обставини, викладені в оскаржуваній постанові та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Посилання позивача на те, що працівник правоохоронного органу порушив вимоги процесуального права, а саме на прохання надати їй правову допомогу відмовив у наданні такої, не заслуговують на увагу, оскільки нормами КУпАП передбачено обов`язок поліцейського при розгляді справи про адміністративне правопорушення роз`яснити право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на отримання правової допомоги, що було дотримано при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Будь-яких перешкод у реалізації права позивача на отримання правової допомоги телефоном матеріали відеофіксації не містять, так само як і не містять інформації, що позивач вживала таких заходів або ж клопотала уповноважену особу про відкладення розгляду справи до прибуття особи, яка має надати правову допомогу ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та наявності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі досліджених судом доказів, встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та, відповідно, її правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Статтею 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в позовній заяві доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2021 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та закриття відносно позивача провадження по справі, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. 6, 8, 9, 77, 242-246, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук