Справа № 296/4214/21
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/4214/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П., за участі секретаря Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 №841052 від 22.04.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що з постановою не згоден, оскільки вона винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України. Як на підставу її скасування, ОСОБА_1 посилається на невідповідність постанови Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складені не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 (надалі - Інструкція) та ст. 238 КУпАП. Крім того зазначив, що чинне законодавство не містить терміну д.н.з. (державний номерний знак), таке поняття як д.н.з. (державний номерний знак) відсутнє, зокрема, в частині 6 статті 121 КУпАП, за якою його притягнуто до відповідальності. Також заперечив сам факт вчинення ним інкримінованого йому правопорушення, оскільки перед початком руху він переконався у тому, що всі агрегати та складові транспортного засобу ВАЗ 2102, 1975 року випуску, працювали належним чином.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.05.2021 було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 і призначено судове засідання.

06.10.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому вказав, що позов не визнає в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні, надав диск із відеозаписом з портативного відеореєстратора. Також представник відповідача зазначив, що під час прийняття рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Інструкцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема вказав, що за правовою характеристикою правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, вважається закінченим з моменту допущеного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання правопорушника. Інспектор чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку (а.с. 24-26).

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити (а.с. 31).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд дослідив матеріали справи, оглянув диск із відеозаписом з портативного відеореєстратора інспектора і встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

22.04.2021 інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Віталієм Дяченком винесено постанову серії ДП 18 №841052 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ч.6 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с. 9). У постанові вказується на те, що 22.04.2021 о 02 год. 22 хв. в м. Житомирі по вул. Івана Мазепи, 25, водій керував транспортним засобом ВАЗ 2102, номерний знак НОМЕР_1 , у якому в темну пору доби неосвітлений задній д.н.з., чим порушив п. 2.9. В ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, ПДР, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно п.9-10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З пояснень позивача, викладених у адміністративному позові, а також з оглянутого відеозапису вбачається, що задній номерний знак транспортного засобу ВАЗ 2102, номерний знак НОМЕР_1 , був освітлений, проте під час руху освітлення зникло. У тому, що в якийсь момент освітлення заднього номерного знаку зникло, відсутній умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення. Інспектор патрульної поліції, не перевіривши вказані обставини, склав відносно нього постанову про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз`яснення п.п.4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Згідно п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання щодо правильного складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Ч.1 ст.9 КАС України встановлено здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частиною 4 зазначеної статті на суд покладається обов`язок вживати визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач у позові заперечує скоєння правопорушення, яке йому інкримінується, при цьому зазначає, що він заперечував це і під час винесення інспектором спірної постанови.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, є недоведеним.

Позивач просив про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

П.3 ч.2 ст.245 КАС України встановлює способи захисту від протиправного рішення суб`єкта владних повноважень. Тому передусім суд повинен зробити висновок про протиправність такого рішення, яка полягає у незаконності чи невідповідності іншому правовому акту з вищою юридичною силою.

Тобто застосування одного із встановлених законом засобів захисту порушеного права позивача - скасування рішення - можливо у разі задоволення вимог про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що постанова, винесена 22.04.2021 інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Віталієм Дяченком серії ДП 18 №841052 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ч.6 ст. 126 КУпАП, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до глави 16 Розділу ІІІ КУпАП до органів уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, належать, зокрема органи Національної поліції, органи державних інспекцій та інші органи (посадові особи), уповноважені на те цим Кодексом, які, розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням ПДР та вирішують питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності і накладання адміністративних стягнень.

З системного аналізу наведених норм слідує, що адміністративні суди не розглядають публічно-правові справи про адміністративні правопорушення, оскільки їх розглядають визначені главою 16 Розділу ІІІ КУпАП органи, які приймають за результатами розгляду відповідні постанови.

Тому адміністративний суд не вирішує питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряє законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах.

Таким чином, заявлена позовна вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 6, 72-77, 139, 241, 246, 255, 295, 297, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову, винесену 22.04.2021 інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Віталієм Дяченком серії ДП 18 №841052 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ч.6 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 850 грн.

У задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати у виді сплаченого судового збору 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя О. П. Сингаївський