Справа № 280/8227/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 листопада 2021 року (10:00)Справа № 280/8227/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій просить суд:

визнати протиправним рішення відповідача оформлене повідомленням від 30.04.2021 №0800-0212-8/30449, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди його членства в колгоспі ім. Леніна Стальненської сільської ради Джанкойського району Кримської області з 14.12.1978 по 24.05.1986, у зв`язку із чим призначити та виплатити пенсію починаючи з дня звернення за призначенням пенсії, а саме - з 14.04.2021.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу. Так, позивачу не враховано для обчислення пенсії період з 14.12.1978 по 24.05.1986 в колгоспі ім. Леніна, оскільки записи трудової книжки № НОМЕР_1 за вказаний період оформлені не належним чином, а саме кожен запис про встановлений та відпрацьований мінімум завірений печаткою, відсутнє повне посилання на підставі на підставі чого зроблені записи (документ, його дата та номер). Позивач зазначає, що спірний період позивача підтверджується записами в трудовій книжці, які завірені печаткою підприємства, мають посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає сумнівів у їх достовірності, а певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Беручи до уваги вищезазначене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

28.09.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 55855), в якому зазначає, що 14.04.2021 позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком. Під час розгляду заяви встановлено, що страховий стаж підтверджений документами складає 12 років 11 місяців 13 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 14.12.1978 по 24.05.1986 в колгоспі ім. Леніна Джанкойського району Кримської області, оскільки вказаний період оформлений не належним чином, зокрема: в трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 за вказаний період відсутнє повне посилання на підставі чого зроблені записи (документ, його дата та номер), не кожен запис про встановлений та відпрацьований мінімум завірений печаткою. Згідно п. 3 Порядку від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Будь-яких доказів на підтвердження спірного періоду ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України і для суду не надавалось. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

14 квітня 2021 позивач звернувся до відповідача надавши заяву та необхідні документи для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.05.2021 №6011-5396/К-02/8-0800/21 повідомлено, що у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 відмолено, про що його повідомлялось листом від 30.04.2020 №0800-0212-8/30449.

Проте, як зазначає позивач у своєму позові, вказаного листа від 30.04.2020 він не отримував та підстави не врахування його повного трудового стажу йому невідомі.

У зв`язку із цим, 18.05.2021 представником позивача направлено на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області відповідний адвокатський запит про надання копій документів, а саме: копії заяви ОСОБА_3 про призначення пенсії від 14.04.2021 та додатків до неї, а також копії листа від 30.04.2020 №0800-0212-8/30449.

Листом від 24.05.2021 №0800-0212-8/35257 відповідачем відмовлено у наданні запитуваних відомостей з підстав ненадання згоди ОСОБА_3 на збір та обробку персональних даних його представником.

01.06.2021 на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено повторний адвокатський запит аналогічного змісту та до нього додано копію договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021, з п. 3.1 якого слідує про згоду між Адвокатом та Клієнтом щодо збору та обробки персональних даних та іншої конфіденційної інформації щодо ОСОБА_3 .

Листом від 09.06.2021 №0800-0212-8/40118, відповідачем надано заяву ОСОБА_3 від 14.04.2021 та додатки до неї, а також лист №0800-0212-8/30449 від 30.04.2021.

Зі змісту листа відповідача від 30.04.2021 №0800-0212-8/30449 слідує, що відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу. Так, за результатами розгляду заяви позивача встановлено, що страховий стаж, підтверджений документами, складає 12 років 11 місяців та 13 днів. Не враховано для обчислення пенсії період з 14.12.1978 по 24.05.1986 в колгоспі ім. Леніна, оскільки записи трудової книжки № НОМЕР_1 за вказаний період оформлені не належним чином, а саме кожен запис про встановлений та відпрацьований мінімум завірений печаткою, відсутнє повне посилання на підставі на підставі чого зроблені записи (документ, його дата та номер) (а.с.22).

На виконання ухвали суду від 13.09.2021, ГУ ПФУ в Запорізькій області надано рішення від 21.04.2021 № 22 про відмову про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , за змістом якого пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 63 роки. Вік заявника: 63 роки 0 місяців 14 днів. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить від 18 до 28 років. Страховий стаж особи становить 12 років 11 місяців 13 днів. За результати розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: період з 14.12.1978 по 24.05.1986 в колгоспі ім.Леніна, оскільки записи трудової книжки № НОМЕР_1 д.в. 12.02.1979 за вказаний період оформлені не належним чином, а саме не кожен запис про встановлений та відпрацьований мінімум завірений печаткою, відсутнє повне посилання на підставі чого зроблені записи (документ, його дата та номер). Для зарахування періоду з 14.12.1978 по 24.05.1986 необхідно надати уточнюючу довідку про членство в колгоспі, встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві, видану на підставі первинних документів за час виконання роботи. Дата з якої матиме право на пенсійну виплату 31.03.2023 за наявності страхового стажу від 15 до 20 років (а.с.41).

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 12.02.1979 відображено періоди членства ОСОБА_3 в колгоспі ім. Леніна Стальненської сільської ради Джанкойського району Кримської області, зокрема:

запис №1 - 14.12.1978 прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна скотарем («скотник»), підстава - рішення правління, пр. (наказ) №13 від 05.02.1975;

запис № 2 - 24.05.1986 звільнений з членства в колгоспі ім. Леніна за власним бажанням, підстава - рішення правління, пр. (наказ) №8 від 07.05.1986.

Вказані записи в трудовій книжці колгоспника завірені печаткою підприємства, мають посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому суд вважає, що їх безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача.

Таким чином, записами в трудовій книжці підтверджується період задіяності позивача в сільському господарстві за період з 14.12.1978 по 24.05.1986.

За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував до стажу роботи позивача період його членства в колгоспі ім. Леніна Стальненської сільської ради Джанкойського району Кримської області з 14.12.1978 по 24.05.1986.

Щодо доводів відповідача про те, що записи в трудовій книжці позивача про встановлений та відпрацьований мінімум не завірені належним чином (не кожен запис завірено печаткою, відсутнє повне посилання на підставі чого зроблені записи (документ, його дата на номер), чим порушено порядок ведення трудових книжок колгоспників, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 101 Закону №1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а, від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17 та від 13.03.2020 у справі №263/13195/16-а.

Крім того, однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Отже, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказане узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Разом з цим, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, тому не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.

Щодо посилання відповідача на приписи Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд зазначає наступне.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон №1207-VII) вказано, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на який посилається відповідач, дають підстави для висновку, про те, що вказаний нормативно-правовий акт жодним чином не скасовують, не обмежують і не звужують закріплені Конституцією України гарантії, права чи свободи позивачів стосовно здійснення соціальних виплат, а лише встановлюють особливий порядок (механізм) реалізації державної політики, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Крім того, відповідачем не визначеного будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював обмеження у спірних правовідносинах щодо порядку обрахунку стажу для призначення пенсії, здобутого на роботах за період з 14.12.1978 по 24.05.1986..

При цьому, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» вказано, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1028 п.20 Порядку №637 доповнено новим абзацом відповідно до якого, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд звертає увагу на той факт, що пенсійний орган не скористався наданими йому повноваженнями та отримав інформацію щодо позивача у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що свідчить про необґрунтованість рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував ОСОБА_1 до страхового стажу періоду його членства в колгоспі ім. Леніна Стальненської сільської ради Джанкойського району Кримської області з 14.12.1978 по 24.05.1986, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати зазначений вище період роботи до страхового стажу позивача.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21.04.2021 № 22 про відмову про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період його членства в колгоспі ім. Леніна Стальненської сільської ради Джанкойського району Кримської області з 14.12.1978 по 24.05.1986, у зв`язку із чим призначити пенсію за віком, починаючи з дня звернення за призначенням пенсії, а саме - з 14.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 908,00грн., що підтверджується квитанцією від 26.08.2021 № 81430.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21.04.2021 № 22 про відмову про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його членства в колгоспі ім. Леніна Стальненської сільської ради Джанкойського району Кримської області з 14.12.1978 по 24.05.1986, у зв`язку із чим призначити та виплатити пенсію починаючи з дня звернення за призначенням пенсії, а саме - з 14.04.2021.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.11.2021.

Суддя Ю.В. Калашник