Справа № 500/5568/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/5568/21

16 листопада 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача адвоката Мартинюка Т.Б.

представника відповідача Васильчук І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Степ" до Тернопільської митниці про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Фермерське господарство "Степ" з позовом до Галицької митниці Державної митної служби України, в якому позивач просив скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби від 06.05.2021 року №UA209000/2021/600169/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення товару Фермерським господарством "Степ" подано до митного органу електронну митну декларацію №UA209210/2021/008568, в якій задекларовано трактор марки John Deere 8320, серійний номер RW8320P012667. У декларації визначено митну вартість за основним методом - ціною договору, яка становила 1143530,79 грн. Проте 06.05.2021 Галицькою митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2021/600169/1, відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні 41624,58 євро.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару. Відтак, вважає, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У справі призначено судове засідання на 05.10.2021.

Від представника відповідача на адресу суду 23.09.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Мотивував тим, що під час здійснення контролю за МД №UA209210/2021/008486 від 06.05.2021 та документів, долучених до даної декларації митницею було встановлено, що декларантом самостійно визначено митну вартість за резервним методом у розмірі 1143530,79 грн, що еквівалентно 34365,96 євро (за курсом НБУ на день подання декларації). Водночас, заявлена фактурна вартість, вказана у графах 22 та 42 митної декларації згідно рахунку-фактури (інвойс) №FS/5/12/2020 від 10.12.2021 складала 29000,00 євро. Крім того в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 06.05.2021 №UA209000/2021/600169/1 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 05.10.2021 розгляд справи відкладено до 09.11.2021 за клопотанням представника позивача.

Згідно довідки секретаря судового засідання 09.11.2021 судове засідання в адміністративній справі №500/5568/21 не проводилося та відкладено до 16.11.2021.

16.11.2021 ухвалою суду постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, допущено процесуальне правонаступництво відповідача шляхом заміни Галицької митниці Держмитслужби на Тернопільську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38 м. Тернопіль, 46004, ).

Представник позивача в судовому засіданні 16.11.2021 просив скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби №UA209000/2021/600169/1 від 06.05.2021 з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.11.2021 проти задоволення позову заперечила, з мотивів викладених у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити та зазначила, що відповідачем обґрунтовано та законно здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням цінової інформації, наявної в митному органі та прийнято рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

На виконання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 01.12.2020 №FPF/125/2020 укладеного між компанією "P.P.H.U. ARTUR HUCALUK" (Польща) та Фермерським господарством "Степ" (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) від 10.12.2020 №FS/5/12/2020, CMR №А0000313 від 14.12.2020 позивачем на митну територію України ввезено товар "трактор марки та типу John Deere 8320".

06.05.2021 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення подано до митного оформлення митну декларацію (далі - МД) типу ІМ40ДЕ №UA209210/2021/008486, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: "Трактор марки та типу John Deere 8320 - 1 шт., бувший у використанні, 2003 року виготовлення, колісний на резиновому ходу, серійний номер: RW8320P012667, тип двигуна: дизельний; об`єм двигуна: 8100 см3, потужність: 193 кВт/262 к.с.; колір: зелений, призначення: для сільськогосподарських робіт, не військового призначення, не містить у своєму складі радіоелектронних передавачів та приймачів. Торгівельна марка: JOHN DEERE. Виробник: JOHN DEERE, США (US)".

Згідно інформації, яка міститься в графі 44 митної декларації уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) №FS/5/12/2020 від 10.12.2020;

- автотранспортна накладна CMR №А0000313 від 14.12.2020;

- декларація про походження товару №FS/5/12/2020 від 10.12.2020;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №9 від 09.12.2020;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №800 від 30.04.2021;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №149/21 від 05.05.2021;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №FPF/125/2020 від 01.12.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.03.2021;

- договір про надання послуг митного брокера №13/11/17 від 13.11.2017;

- договір (контракт) про перевезення №56 від 10.11.2020.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" (далі - АСМО "Інспектор") було згенеровано форми митного контролю:

"101-1 Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів";

"103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби";

"105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів";

"107-3 Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД".

Також, АСМО "Інспектор" посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур:

"Товар (и) №1: це перше митне оформлення імпортером цього товару даною країною походження за останній рік. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товару".

Під час здійснення контролю за МД №UA209210/2021/008486 від 06.05.2021 та документів, долучених до даної декларації митницею було встановлено, що декларантом самостійно визначено митну вартість за резервним методом у розмірі 1143530,79 грн, що еквівалентно 34365,96 євро (за курсом НБУ на день подання декларації).

Водночас, заявлена фактурна вартість, вказана у графах 22 та 42 митної декларації згідно рахунку-фактури (інвойс) №FS/5/12/2020 від 10.12.2021 складала 29000,00 євро.

Крім цього, під час здійснення контролю за МД від 06.05.2021 №UA209210/2021/008486 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено таке:

- у зовнішньоекономічному договорі купівлі-продажу №FPF/125/2020 від 01.12.2020 та автотранспортній накладній CMR №А0000313 від 14.12.2020 наявне посилання на проформу №FPF/125/2020 від 01.12.2020, однак вказана проформа до митного оформлення не була надана;

- у товаросупровідних документах наявні суперечності щодо терміну оплати за товар: у рахунку-фактурі №FS/5/12/2020 від 10.12.2020 спочатку зазначено - термін 10.12.2020, а внизу документа вказано, що оплата вже здійснена.

Також, при здійсненні митного контролю за МД від 06.05.2021 №UA209210/2021/008486 митницею проаналізовано наявну в митниці інформацію щодо вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та інформацію з мережі інтернет, за результатами опрацювання якої у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості, оскільки за інформацією, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах, вартість аналогічного товару є вищою за заявлену декларантом.

06.05.2021 уповноваженій особі декларанта було направлено електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документі наступного змісту:

"Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме:

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України прошу надати (за наявності) такі додаткові документи:

- копію митної декларації країни відправлення".

На вимогу митного органу уповноваженою особою декларанта додатково надано наступні документи: - платіжний документ №9 від 09.12.2020 і копію митної декларації країни відправлення №20PL381010E0179146 від 14.12.2020.

Інших документів на підтвердження заявленої митної вартості декларантом додатково не було надано.

Листом від 06.05.2021 уповноважена особа декларанта (позивача) повідомила митницю про те, що для підтвердження митної вартості товару на момент подання митної декларації до митного оформлення всі наявні документи подані. До десяти днів інших документів пред`явити не може.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 06.05.2021 №UA209000/2021/600169/1.

У графі 33 вказаного рішення зазначено "Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено, а також, у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме: в договорі №FPF/125/2020 від 01.12.2020 та CMR №А0000313 від 14.12.2020 наявне посилання на проформу №FPF/125/2020, проте даний документ представлений до митного оформлення не був; суперечності щодо терміну оплати за товар у рахунку-фактурі №FS/5/12/2020 від 10.12.2020: спочатку вказано - термін 10.12.2020, а внизу документа, що оплата вже здійснена. За результатам аналізу цінових пропозицій наявних у мережі Інтернет щодо продажу подібних КТЗ встановлено, що на сайті autoline.com розміщена інформація, що даний ТЗ проданий за ціною, яка у більшу сторону (40500 євро/шт) відрізняється від тієї, що вказана у рахунку-фактурі. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: каталоги, специфікації, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору. В результаті проведеної консультації з декларантом дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості згідно витягу autoline.com з врахуванням транспортних витрат на рівні 41624,58 євро/шт."

Вважаючи рішення митного органу протиправним та не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 58 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач зазначив у позові, що ним було надано усі документи, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.

Однак, такі твердження позивача не відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ МК України і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положеннями частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Водночас, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; надавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункти 1, 2 частини другої статті 52 МК України).

Як видно із матеріалів справи, у митній декларації від №UA209210/2021/008486 від 06.05.2021 митна вартість товару заявлялась позивачем самостійно за другорядним методом визначення митної вартості, а саме за резервним методом, а не за основним методом визначення митної вартості, як про це зазначає позивач.

Згідно із нормами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Окрім цього, відповідно до пунктів 1 та 2 Тлумачних приміток до статті 7 (резервний метод) Угоди про застосування статті VII ГАТТ, митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях; методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1-6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Проте, як вбачається із наведеного, заявлена позивачем митна вартість не ґрунтується на раніше визначених митних вартостях.

Також, слід зазначити, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 16.04.2019 по справі №804/16271/15.

Отже, суд зазначає, що митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що визначена позивачем митна вартість товару в митній декларації №UA209210/2021/008486 від 06.05.2021 в розмірі 1143530,79 грн, що еквівалентно 34365,96 євро (за курсом НБУ на день подання декларації) ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, що вказує на порушення позивачем приписів частини другої статті 64 МК України при визначенні митної вартості спірного товару за резервним методом.

Суд зазначає, що заявлена фактурна вартість, вказана у графах 22 та 42 митної декларації згідно рахунку-фактури (інвойс) №FS/5/12/2020 від 10.12.2021 складала 29000,00 євро.

Відтак, суд доходить висновку, що позивачем документально не підтверджена заявлена ним до митного оформлення митна вартість, а рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2021/600169/1 від 06.05.2021 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході судового розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах.

Позивач під час митного оформлення не надав належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості імпортованого товару за шостим резервним методом, а відтак суд вважає, що доводи позивача не спростовують правомірності оскарженого рішення митниці та не дають суду підстав для його скасування. Тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати понесені позивачем відповідно до вимог статті 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фермерського господарство "Степ" до Тернопільської митниці про скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби №UA209000/2021/600169/1 від 06.05.2021 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фермерське господарство "Степ" (місцезнаходження: с. Язловець, Бучацький район, Тернопільська область, 48467, );

відповідач:

- Тернопільська митниця (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46004, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.