Справа № 520/19073/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 листопада 2021 року № 520/19073/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації (просп. Гагаріна, буд. 157 "а",м. Харків,61124, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

-зобов`язати Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 статус "особи з інвалідністю внаслідок війни" та видати посвідчення "особи з інвалідністю внаслідок війни", відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3552- XII.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах з Харківським фізико-технічним інститутом АН УРСР на посаді повара 5 розряду.

На підставі наказу №19 від 29.07.1988 року, та наказу № 107 від 02.04.1988 ОСОБА_1 , з 31 липня 1988 року по 03 січня 1989 року, був відряджений в населенний пункт м.Чорнобиль, Київської області для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підприємствах громадського харчування.

Відповідно до командировочного посвідчення Позивач 01.08.1988 року прибув в м. Чорнобиль. 03.01.1989 року виїхав з м. Чорнобиль та 04.01.1989 року повернувся до м. Харкова.

Згідно довідки за підписом заступника головного інженера по радіаційній безпеці ІАЄ ім. Курчатова позивач перебував з 02.08.1988 р. по 29.12.1988 перебував в 30 кілометровій зоні з підвищеним іонізуючим випромінюванням та отримав 0,5 дози зовнішнього гамма - опромінення, в складі комплексної експедиції ІАЄ ім.Курчатова на посаді повара 5 розряду.

На даний час Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, має II групу інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням робіт по ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком.

12 серпня 2021 року з метою отримання статуту інваліда війни та керуючись п. 9 ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ОСОБА_1 письмово звернувся до Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації із заявою щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі «посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни».

Згідно листа від 28.08.2021 року за вих. № 1/14-2229 Позивачу було повідомлено, про відмову в призначенні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки відсутні документи, що доводять факт участі Позивача у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони.

Позивач вважає дії Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення протиправними, тобто такими, що суперечать діючому законодавству України, яке регулює спірні правовідносини, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд, надаючи правову оцінку вищенаведеному дослідив надані матеріали страви та вважає за необхідним вказати наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суб`єкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень.

Встановлено, що 14.08.2021 року до Управління надійшла заява ОСОБА_1 щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

28.08.2021 року Управлінням заява була розглянута та надано відповідь, в якої вказано, що оскільки для надання статусу інваліда війни на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідно виконати щодо прийняття такою особою участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування Цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт на підставі розпоряджень керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Згідно пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 1111 та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 № 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

До категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавцем запропоновано віднести вузьку категорію осіб, які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Крім того, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є: настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Вказані обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, окрім як факту набуття особою інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, що така особа повинна була брати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Дана обставина пов`язана з тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпоряджень керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Крім того, встановлено, що документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої Управлінню, щодо набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Таким чином, на підставі наведеного та враховуючи відсутність доказів залучення позивача саме до невоєнізованого формування Цивільної оборони з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд не вбачає підстав для надання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Також, згідно п. 10 положення «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» затвердженого постановою КМУ від 12.05.1994 №302 посвідчення «інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Серед наданих позивачем документів, відсутні документи про залучення складу формувань Цивільної оборони, факт участі в роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Отже, зважаючи на вищевикладене, також відсутні підстави для видачі «посвідчення особи з інвалідністю в наслідок війни».

Враховуючи зазначене, суд вважає, що з боку Відповідача відсутні будь-які протиправні дії відносно Позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає. Управління діяло на підставі та в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації (просп. Гагаріна, буд. 157 "а", м. Харків, 61124, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.В.Зінченко