Справа № 420/22292/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
22 листопада 2021 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
16.07112021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, в якій позивач просить суд:
- визнати незаконною бездіяльність Другого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 22537986;
- зобов`язати Другий Приморський ВДВС у м. Одесi ПМУМЮ (м. Одеса) вчинити дії, спрямовані на зняття арешту всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного Другим Приморським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), на підставі постанови про арешт нерухомого майна № 22537986 від 04 травня 2011 року, реєстраційний номер обтяження 11147364, в межах виконавчого провадження № 22537986;
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.
Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 р. у справі № 340/25/19, для визначення юрисдикції таких спорів необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів позовної заяви, підставою для звернення до суду із цим позовом стало накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 .
Таким чином, зважаючи на викладене, те, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що наявність арешту, накладеного на майно порушує конституційне право щодо самостійного розпорядження належним позивачу на праві власності майном, відтак позов спрямований на захист цивільних прав позивача, а тому Одеський окружний адміністративний суд не є судом, який «встановлений законом» при розгляді даної справи.
Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У постанові від 08.11.2019 р. по справі № 643/3614/17 Велика Палата Верховного Суду виклала правову позицію стосовно порядку розгляду вимог про зняття арешту з майна, яка полягає в тому, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Враховуючи наведене та сукупність обставин у цій справі, суд дійшов висновку, що спір про зняття арешту з майна є цивільно-правовим у відповідності до суб`єктного складу та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній адміністративній справі. Одночасно суддя роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 170,171, 256,294 КАС України, суд, -
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Роз`яснити позивачу право звернутися з даним позовом до місцевого загального суду у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.294, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова