Справа № 420/22815/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/22815/21, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» до Головного управління Держпраці в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №15/11.2-07-903-2001 від 12.08.2021 року.

Разом з позовною заявою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №15/11.2-07-903-2001 від 12.08.2021 року до набрання чинності судового рішення по справі.

В обґрунтування вищевказаної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» зазначено, що оскільки оскаржуваний припис є діючим, Головне управління Держпраці в Одеській області має право винести Постанову про накладення штрафу, що призведе до порушення майнових прав товариства. Крім того, невиконання припису може призвести до притягнення посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 188-6 Кодексу України про адміністративній правопорушення.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна», суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише у межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

У даному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна», звернулось до адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень про усунення виявлених порушень законодавства про працю припису.

Суд зауважує, що припис це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання.

Відповідно до пунктів 27-29 Порядку здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.17 року, за наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень від підприємства (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної посадової особи до відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи щодо притягнення підприємства та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Водночас за: використання праці неоформлених працівників; несвоєчасну та не в повному обсязі виплату заробітної плати; недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці - заходи щодо притягнення до відповідальності підприємства та його посадових осіб вживаються одночасно з внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Разом тим, у разі усунення суб`єктом господарювання порушень законодавства про працю самостійно до дати початку інспекційного відвідування штрафні санкцій, передбачені статтею 265 КЗпП України, не можуть бути застосовані.

Суд зауважує, що наразі ані постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, ані постанова про притягнення посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 188-6 Кодексу України про адміністративній правопорушення, відповідачем не приймалися.

Тобто, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» про вжиття заходів забезпечення позову базується лише на припущеннях товариства про можливе порушення його прав у майбутньому.

Суд зазначає, що захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

До того ж, питання пов`язані зі сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» штрафу на підставі оскаржуваного припису контролюючого органу, не входить до предмету доказування у даній справі, який безпосередньо пов`язаний з перевіркою дотримання відповідачем під час прийняття оскаржуваного припису вимог законодавства, що, у свою чергу, не створює передумов для висновку, що невжиття заходів забезпечення даного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як учасника публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, за захистом яких він звернувся до суду.

Насамкінець, наслідки від незабезпечення даного позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/22815/21, оскільки відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність оскаржуваного припису суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача таким приписом, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Даний правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові по справі №580/1381/19 від 15 вересня 2021 року та по справі №1.380.2019.005870 від 20 жовтня 2021 року.

Суд зазначає, що ознаки протиправності припису Головного управління Держпраці в Одеській області підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, а посилання позивача на певні норми чинного законодавства України щодо протиправності оскаржуваного рішення, не може вважатись його очевидною протиправністю.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» (65481, м. Южне, вул. Індустріальна 6, ) про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/22815/21, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ярослава БАЛАН