Справа № 320/5040/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року справа №320/5040/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, а також щомісячної доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 по 02 серпня 2014 року включно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (Код ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) державну пенсію по інвалідності з розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також щомісячну доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі 1 (однієї) мінімальної заробітної плати, відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян; які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням виплачених сум.

Позов мотивовано безпідставністю відмови відповідачем у нарахуванні та виплаті позивачу, як особі, яка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, в період з 01.04.2014 по 02.08.2014 пенсії в розмірі, встановленому статтями 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки у вказаний період законодавством не обмежувалось пряме застосування зазначених норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 06.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що починаючи з 23.07.2011 у органів Пенсійного фонду відсутні правові підстави для виплати пенсій в інших розмірах, ніж встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745, тому виплати, передбачені статтями 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Також, у відзиві наголошено на пропуск позивачем встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного стоку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_2 .

Крім того, позивач є інвалідом другої групи внаслідок захворювання пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК та експертним висновком, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, отримує пенсію по інвалідності та є непрацюючим пенсіонером, дитиною війни.

Позивач зазначає, що в грудні 2020 року звернувся за правовою допомогою та йому стало відомо, що основну пенсію та додаткову пенсію по II групі інвалідності, а також доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю та підвищення до пенсії, як дитині війни відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року включно нараховано невірно.

21 грудня 2020 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України з заявою про проведення перерахунку та виплати державну пенсію по інвалідності з розрахунку 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також щомісячну доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі 1 (однієї) відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України. «Про статус які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням виплачених сум, оскільки в зазначений період жодних змін чи обмежень для застосування розмірів доплат до пенсії, основної та додаткової пенсій встановлених статтями 39,50,54 Закону №796-ХІІ та підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено не було.

В січні 2021 року позивач отримав відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №1000-0202-8/8738 від 23.01.2021 року в якій зазначено, що відсутні підстави для перерахунку пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону № 796-ХІІ. та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст..54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» і обчислення та виплата пенсії та доплат і підвищень здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України. Роз`яснено також право звернення до адміністративного суду у разі незгоди з рішенням.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у нарахуванні та виплаті пенсії, доплат та підвищень відповідно до ст.39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення». «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». «:Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно з ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року (далі - Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону № 796-Х11 передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника, зокрема, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону №796 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (а саме, в редакції від 09.07.2007, згідно з Рішенням Конституційного Суду України 22.05.2008 №>10-рп/2008) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до ЗOH радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого 11остаповою Кабінету Мі пістрі в У PCP від 23 липня 1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», смт.Клавдіево Бородянського району Київської області (місце мого постійного проживання та реєстрації) в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Позивач зазначив, що в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року включно позивач не працював через похилий вік та хворобу, що підтверджується відповіддю відповідача від 23.01.2021 року.

З огляду на викладене, позивач має право на доплату як непрацюючий пенсіонер за проживання на радіоактивно забрудненій території, а саме в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону № 796-ХІІ.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України № 2195-1У від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, що підтверджується доданими до заяви копіями паспорту та пенсійного посвідчення.

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону мені повинно виплачуватись щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. З 1 січня по 3 серпня 2014 роки мені таке підвищення виплачувалось в значно меншому розмірі, хоча будь-яких обмежень, що виплати зазначеного підвищення до пенсії законом в даний період передбачено не було.

В подальшому, дія норм ст. 39, 50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ та ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неодноразово обмежувалася законодавцем. Такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій, передбачених ст. 39, ст. 50, ст. 54 Закону № 796, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі - Закон № 3491) розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнений пунктом 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VII визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

З наведеного слідує, що Законом № 3491 Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ, розміри доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 7 Закону № 3491. 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 (далі - Постанова № 745), яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, приписами якої визначені інші розміри доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій, передбачених ст. 50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської, катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).

Отже, Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-УІІ. що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не передбачено жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, які набрали чинності з 03 серпня 2014 року, якими передбачений п. 6- 7 Прикінцевих положень про те, що норми і положення статей 20, 2і, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 01 січня 2014 року Законом № 796-ХІІ не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів доплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлених ст. 39, 50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ та Закону України "Про соціальний захист дітей війни" .

Поряд з цим, чинним залишався й Порядок № 1210, який встановлював менші розміри цієї доплати.

Однак, враховуючи принцип пріоритетності Закону № 796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком № 1210 з 1 січня 2014 року нарахування та виплата позивачу доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинно було здійснюватися у розмірі та на підставі, передбачених безпосередньо ст.ст.39. 50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ. ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"

Так, обмеження дії норм ст.39, ст..50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ у 2014 році, відбулося після прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-УІІ (далі - Закон № 1622), який набрав чинності 03 серпня 2014 року.

Отже, лише з 03 серпня 2014 року Законом № 719 Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.ст.39, 50, ст. 54 Закону № 796, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розміри доплат до пенсії, додаткової та державної пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та підвищення до пенсії як дитині війни, а тому саме з цієї дати підлягають застосуванню положення Закону № 719 та Порядку № 1210.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 619/2262/17.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що в період з 01 січня 2014 по 02 серпня 2014 року включно відповідач мав нараховувати та виплачувати позивачу підвищення пенсії як дитині війни, додаткову та державну пенсії та доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі передбачені ст. ст..39, 50, 54 Закону № 796, - 75 процентів мінімальної пенсії за віком, 8 мінімальних пенсій за віком та однієї мінімальної заробітної плати та підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідно.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, що пенсія нарахована та виплачена за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року в меншому розмірі ніж передбачено законом позивач дізнався з відповіді відповідача від 23 січня 2021 року, яку отримав 5 лютого 2021 року, отже звернувся до суду в межах шестимісячного строку.

Крім того, нормами КАС України передбачено можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави для висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Оскільки, виплата пенсії позивачу за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року в меншому розмірі ніж передбачено законом є наслідком протиправних дій суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ у Київській області, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 9 липня 2019 року у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 22 листопада 2019 року у справі №1140/3136/18, від 29 листопада 2019 року у справі № 608/957/16-а та від 15 вересня 2020 року у справі №635/7878/16-а.

Отже, строк звернення до суду з даним позовом не пропущено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, а також щомісячної доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 по 02 серпня 2014 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (Код ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) державну пенсію по інвалідності з розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також щомісячну доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі 1 (однієї) мінімальної заробітної плати, відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян; які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.