Справа № 280/11223/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

22 листопада 2021 рокуСправа № 280/11223/21 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, 25, )

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 16ДПС-ФС від 22.09.2021.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову вх. № 67422, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 16ДПС-ФС від 22 вересня 2021 року; заборони Вознесенівському відділу державної виконавчої у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вчиняти будь-які дії з виконання постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №16ДПС-ФС від 22 вересня 2021 року, до набрання законної сили рішенням суду по справі; зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 16ДПС-ФС від 22 вересня 2021 року, до набрання законної сили рішенням суду по справі.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що відповідач вчинив дії щодо примусового виконання оспорюваної постанови, що свідчить про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду, ефективний захист прав або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, може стати істотно ускладненим чи унеможливленим. Вказує, що виконання оспорюваної постанови може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача. Зазначає, що накладення арешту на кошти позивача на банківських рахунках, призведе до блокування нормальної діяльності підприємця (затримки сплати податків та заробітної плати особам, які перебувають у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем, інших платежів). З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи; ймовірність ускладення поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку про існування визначених у статті 150 КАС України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Зокрема, предметом спору за даним позовом є оскарження постанови ГУ Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 16ДПС-ФС від 22.09.2021.

В силу п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2013 №590 не сплачені добровільно штрафи, накладені територіальними органами Держпраці стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII).

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Закону 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, постанови ГУ Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафів є виконавчими документами.

Згідно ч.1 ст.26 Закону 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Матеріалами заяви про забезпечення позову підтверджується, що постанова ГУ Держпраці у Запорізькій області № 16ДПС-ФС від 22.09.2021 прийнята Вознесенівським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до примусового виконання та постановою від 08.11.2021 відкрито виконавче провадження №67411807 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 60 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що відкриття виконавчого провадження з виконання постанови, яка є предметом оскарження в даній справі, зумовлює примусове виконання такої постанови та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом 1404-VIII, включаючи стягнення не лише суми штрафів, які є спірними, а й витрати виконавчого провадження, а також накладення арешту на майно позивача.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача у вигляді додаткових фінансових витрат, а також, позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним йому майном.

При цьому, суд зауважує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.

Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи викладене, оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд доходить висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову наразі неможливо захистити права, свободи та інтереси позивача.

Тож, суд вважає обґрунтованим та таким, що дійсно спрямований на захист прав, свобод та інтересів позивача до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови управління Держпраці у Запорізькій області № 16ДПС-ФС від 22.09.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/11223/21.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для вжиття інших, обраних позивачем заходів забезпечення позову.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови є необґрунтованим, оскільки фактично вирішило б спір по суті, що суперечить меті застосування статті 150 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі №280/11223/21, - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування постанови, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області № 16ДПС-ФС від 22 вересня 2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/11223/21.

В іншій частині заяви, - відмовити.

Копію ухвали суду направити сторонам та до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Металургів, будинок 6) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її постановлення.

Суддя Л.Я. Максименко