Справа № 609/1137/21
Суддя: Ковтунович О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1137/21

2-а/609/8/2021

22 листопада 2021 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В,

при секретарі судового засідання: Мацишиній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р.

учасники справи - не з`явилися,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) з вимогою про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р..

2. Позов обґрунтований тим, що 22.09.2021 р. позивач, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в складі тягача марки MERCEDES-BENZ ATEGO (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD JUMBO 20-2 (номерний знак НОМЕР_2 ).

22.09.2021 р. в Вінницькій області на автодорозі М-21, 244 км., позивача було зупинено поліцейським Управління патрульної поліції в Вінницькій області та винесено відносно нього Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 853757 від 22.09.2021 р.

Відповідно до вище вказаної постанови позивача визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «22.09.2021р.о 23 год. 28 хв. на АД М-21, 244 км. водій керуючи транспортним засобом перевозив великогабаритний вантаж з дозволом національної поліції, ширина якого перевищує вказану в дозволі з відхиленням від маршруту руху, чим порушив п.п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезено небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобілів дорогами, вул., або залізничними переїздами» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 гривень.

Оскільки, в процесі складання Постанови у позивача не було можливості надати письмові пояснення, щодо наявності Дозволу та дозвільних габаритів. Це змусило його отримати Постанову з метою її оскарження у встановленому законом порядку.

Позивач повідомляє, що 22.09.2021 р. ним було проведено оплату оскаржуваної постанови в розмірі 510 грн. 00 коп., згідно квитанції № 81031668, з метою уникнення звернення постанови до примусового виконання в подвійному розмірі.

Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівники поліції не в повній мірі встановили необхідні для вирішення справи обставини, висновки, які надали працівники поліції не відповідають обставинам справи, тому ця Постанова підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Фактична зупинка TЗ була здійснена на узбіччі дороги при відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, лише за наявності автомобіля поліції, до того ж, вимірювання, з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням Порядку № 879.

Позивач вважає дії працівників поліції, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови серії ДП 18 № 853757 від i 22.09.2021 р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді по 510,00 гривень, незаконними, оскільки порушує п.1 ст. 247 КУпАП, а саме відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р. винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Вінницькій області про притягнення мене ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі по 510,0 (п`ятсот десять) гривень; Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУПАП ОСОБА_1 від 22.09.2021 р. - закрити; Відшкодувати судовий збір у сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; Відшкодувати сплачений штраф у сумі 510,00 (п`ятсот десять грн. 00 коп.) з бюджетних асигнувань управління Національної поліції в Вінницькій області.

3. 12 листопада 2021 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають до задоволення, оскільки під час несення служби 22.09.2021 р. поліцейським роти № 1 БУПП у Віницькій області ДПП Карлінським О.Р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до посадової інструкції та згідно чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Вінницькій області департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р. - залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р. Судове засідання у справі призначено на 08 листопада 2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року заяву представника управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про відкладення розгляду справи для продовження строку для подання відзиву на позовну заяву - задоволено. Продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 22 листопада 2021 року.

7. Позивач у судове засідання не з`явився, однак в поданій ним позовній заяві зазначає, що у зв`язку з тим, що його робота полягає у частих відрядженнях, тому немає змоги брати участь у судових засіданнях, а тому просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

8. Відповідач у судове засідання не з`явився проте як вбачається із поданого ним відзиву на позов справу просить розглядати у їх відсутності.

9. Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10. Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 853757 складеної 22.09.2021 р. слідує, що «22.09.2021р.о 23 год. 28 хв. на АД М-21, 244 км. водій керуючи транспортним засобом перевозив великогабаритний вантаж з дозволом національної поліції, ширина якого перевищує вказану в дозволі з відхиленням від маршруту руху, чим порушив п.п. 22.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП».

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

11. 22.09.2021 р. ОСОБА_1 було проведено оплату штрафу в розмірі 510 грн., що підтверджується копією чеку № 471, долученої до матеріалів адміністративної справи.

ІV. Оцінка Суду.

Дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, перевіривши їх доказами, суд приходить такого висновку.

12. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

13. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

14. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП)

15. За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

16. Як передбачено приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

17. Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

18. Як видно зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

19. Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

20. Відповідно до частини 1 статті 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

21. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

22. Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до Примітки до вказаної статті, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

23. Згідно зі статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

24. Відповідно до частини 2 статті 29 Закону №3353-XII, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

25. Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

26. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону №3353-XII, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

27. Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

28. В пункті 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що габаритно-ваговий контроль перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

29. Згідно п. 2.4-2 Правил дорожнього руху України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

30. Відповідно до п. 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 метри чи довжину 24 метри.

31. Умови проведення габаритно-вагового контролю визначені Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, в якому визначається механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

32. В пункті 1 загальних питань Порядку містяться визначення понять, які вживаються в ньому:

- вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

- вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики;

- місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

33. Відповідно до п. 6 Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

34. Згідно з п.20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

35. Відповідно до п. 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами точного габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

36. Згідно п. 13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

37. Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів вантажу певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, визначені в ст. 251 КУпАП.

Однак, доказів проведення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам, дотримання визначених у дозволі умов і режиму руху транспортних засобів суду з використанням сертифікованого обладнання не надано.

В якості доказу вчиненного позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи диск із відеозаписом та копія фотокартки.

З долученого до матеріалів справи диску із відеозаписом вбачається лише факт зупинки на узбіччі дороги працівником поліції транспортного засобу яким керував позивач, з якого неможливо встановити габарити автомобіля та напівпричепа, а також вантажу на ньому.

Крім того, з наявної в матеріалах справи сканованої копії фото, також неможливо встановити габарити автомобіля та напівпричепа, а також вантажу на ньому, вказане фото не свідчить про вчинення позивачем правопорушення, а містить лише фотофіксацію навіпричепа та не дозволяє встановити паарамерти вантажу, який перевозиться.

При цьому судом враховується зроблений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи №524/5536/17/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17, правовий висновок про те, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості спірної постанови відповідачем також не надано.

38. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлені статтею 78 цього Кодексу.

40. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

41. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

42. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має гуртуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

43. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

44. Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

45. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного суду України від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

46. При винесенні покарання за порушення Правил дорожнього руху суди не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постану про штраф, останні не можуть бути допустимим доказами (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 29.04.2020 у справі №161/5372/17).

47. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

48. З огляду на викладене, відповідачем не надано суду належні та допустимі докази, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив Правила дорожнього руху, та, відповідно, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ст. 132-1 КУпАП України.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що відповідачем не дотримано порядок проведення габаритно-вагового контролю, не надано докази правомірності свого рішення, що є його обов`язком, а позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова інспектора ДП18 № 853757 від 22.09.2021 р., винесена відносно ОСОБА_1 поліцейським роти №1 БУПП у Вінницькій області ДДП Карлінським О.Р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, без додержання законності та підлягає скасуванню.

49. Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині вимог скасування постанови серії ДП18 № 853757 від 22 вересня 2021 року, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

50. Водночас, суд вважає, що вимога позивача про відшкодувати сплаченого штрафу у сумі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції Національної поліції в Вінницькій області, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

51. Згідно зі ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання постанови серії ДП18 № 853757 від 22 вересня 2021 року добровільно сплачено штраф у розмірі 510,00 грн., що підтверджується копією чеку № 471 від 22.09.2021 р., долученого до матеріалів адміністративної справи.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу у розмірі 510 грн., має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 №1650/24182.

52. Відповідно до вимог ст. 45 Бюджетного кодексу України та Порядку № 787 від 03.09.2013 року, органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

53. Відповідно до п. 3 Порядку № 787 від 03.09.2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

54. Відповідно до п. 5 Порядку № 787 від 03.09.2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Контролюючим органом в розумінні положень п. 5 Порядку є орган на виконання рішення якого сплачено штраф позивачем.

Таким чином, сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф) та цьому має передувати звернення фізичної особи до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із відповідною заявою та результатів його розгляду, зокрема отримання відмови, що б могло бути підставою для вирішення даного питання в судовму порядку.

А тому, враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в частині відшкодування сплаченого штрафу, оскільки вважає її передчасною та необгрунтованою.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

55. Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 139 КАС України, якими, крім іншого, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 454,00 грн., слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Вінницькій області.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283, 286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до управління патрульної поліції в Вінницькій області департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 21010, м. Вінниця вул. Ботанічна, 24, Вінницької області) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р. - задоволити частково.

2. Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 853757 від 22.09.2021 р. винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Вінницькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі по 510,0 (п`ятсот десять) гривень.

3. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУПАП ОСОБА_1 від 22.09.2021 р. - закрити.

4. Стягнути з управління патрульної поліції в Вінницькій області департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

5. В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до управління патрульної поліції в Вінницькій області департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 21010, м. Вінниця вул. Ботанічна, 24, Вінницької області) про відшкодування сплаченого штрафу у сумі 510,00 (п`ятсот десять грн. 00 коп.) з бюджетних асигнувань управління Національної поліції в Вінницькій області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 22 листопада 2021 року.

Суддя: О. В. Ковтунович