Справа № 336/4502/21
Суддя: Савеленко О. А.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/4520/21
Провадження № 2-а/336/63/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А. за участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2021 року до Шевченківського районного суд м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому зазначає, що 28.05.2021 року відносно нього було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4271219 та накладено штраф в сумі 340,00грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, через те, що він «керував ТЗ у якого шини мають місцеві пошкодження що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5.Б ПДР - керував ТЗ у яких шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розш. каркаса, відшарування протектора і боковини».

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню, вважає, що ТЗ на момент зупинення технічних несправностей не мав, зокрема шини не мали пошкоджень та були у робочому стані.

ОСОБА_1 зазначив, що свою вину у порушенні п.31.4.5.б) ПДР України не визнає, бо до винесення оскаржуваної постанови, передувало ряд подій, які вплинули на суб`єктивне рішення працівника поліції та спонукали останнього до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Працівник поліції, зупинивши ТЗ позивача діяв всупереч ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», адже жодних порушень ПДР, які могли б стати підставою зупинки, позивач не вчиняв. Незважаючи на незаконність зупинки, на вимогу інспектора ОСОБА_1 пред`явив для перевірки всі документи передбачені п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до п. 31.4.5.6) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини. З вище вказаної норми вбачається, що забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо шини транспортного засобу мають пошкодження, дані пошкодження мають бути такі, що оголюють корд.

Позивач у своєму адміністративному позові звернув увагу, що під час руху ТЗ складно розгледіти будь-які пошкодження шин, що оголюють корд, тому ОСОБА_1 вважає, що працівник поліції зупинив ТЗ без явних на те причин. Крім того, враховуючи ту обставину, що за допомогою даного ТЗ виконуються замовлення по всій території України і якість покриття доріг в Україні погана (наявні ями, вибоїни, тощо, а подекуди взагалі покриття доріг відсутнє), тому в ході експлуатації ТЗ на шинах з`явились незначні пошкодження, однак вони не вказують на те, що пошкодження значні та такі, що оголюють корд.

Крім того, відповідач в оскаржуваній постанові не зазначає, які саме були пошкодження транспортного засобу, (наприклад порізи, розриви тощо), що оголювали корд.

Пункт 31.04.5 (а) ПДР України встановлено заборону керувати транспортним засобом у разі, якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

На думку ОСОБА_1 словосполучення «а також» використовується в якості об`єднання, а тому можна зробити висновок, що експлуатація транспортного засобу забороняється, якщо шини мають пошкодження, що оголюють корд разом з розшаруванням каркаса, відшаруванням протектора і боковини. Отже, якщо хоча б один з ознак відсутній, то експлуатацію транспортного засобу не заборонено.

Окрім того, постанова складена з порушенням п. 1 розд. 1 Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, оскільки працівником поліції не додано до матеріалів справи доказів перевірки технічного стану колісного ТЗ, зокрема акту перевірки технічного стану ТЗ чи акту огляду та тимчасового затримання ТЗ. Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності не підтверджено належними та допустимими доказами.

Окрім того, правник поліції не діяв відповідно до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, як вбачається з матеріалів справи, після винесення оскаржуваної постанови, працівник поліції не затримав, не заблокував ТЗ та дозволив ОСОБА_1 рухатись далі, що дає підстави вважати, що працівник поліції не вбачав в діях позивача небезпеку і що ніяких пошкоджень на колесах не було.

Позивач вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, тому відповідач мав долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б потвердили, що під час винесення постанови шини дійсно мали місцеві пошкодження, що оголюють корд.

Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18.01.2019 року в адміністративній справі №539/655/17.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення га чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення дня правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів па технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, на думку позивача, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Посилання на жоден з вище вказаних доказів у винесеній оскаржуваній постанові немає.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. (Такого висновку дійшов Верховний суд у справі № 338/1/17).

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення мною адміністративного порушення, що підтверджується п. 7 оскаржуваної постанови, в якій працівник поліції не долучив жодних доказів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є недоведеним.

Посилаючись на все викладене вище, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.05.2021 року серії ЕАН № 4271219.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати у спрощеному порядку без виклику сторін.

Відповідач Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у становлений строк подав відзив, в котрому вказав, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Посилаючись на п. 31.4.5 ПДР, ст. 121 ч. 1, 251, 252, 258 ч. ч. 2, 5 КУпАП, на п. 2.3 рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, зазначив, що законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Вказав, що з урахуванням ЗУ №596-VІІІ від 14.07.2015 року, працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.

Отже, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п. 31.4.5. «б» Правил дорожнього руху України, за вчинення якого ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, поліцейським було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким є позивач.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Відеозапис подій притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було збережено, хоча правопорушення і було зафіксовано, у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі Управління патрульної поліції згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео.

КАС України встановлює, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Проте, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. Обставини, викладені позивачем в позовній заяві, мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, на думку відповідача, за вказаних обставин немає жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови, висунуті позовні вимоги безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, шо не підлягають задоволенню у повній мірі.

Суд, вивчивши обставини справи, оцінивши доводи позивача, викладені в адміністративному позові, відзив відповідача, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух", контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року N 1395 (далі - Інструкція N 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 р. І Інструкції N 1395).

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції N 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції N 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. ч. 1, 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серії ЕАН № 4271219 від 28.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із дослідженої в судовому засіданні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4271219 від 28.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 28.05.2021 року о 06:58год. у м. Дніпро, Шосе Криворізьке, 18км, керував ТЗ, я якому шини мають місцеве пошкодження, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5. б ПДР - керував ТЗ, у яких шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розш. каркаса, відшаркування протектора та боковини. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

П. 31.4.5. б) Правил дорожнього руху забороняє експлуатацію транспортних засобів якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що інспектором роти №4 батальйону №3 Управління Патрульної Поліції в Дніпропетровській області Росляковим Р.В. при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП серії ЕАН № 4271219 від 28.05.2021 року відносно ОСОБА_1 не було роз`яснено останньому його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Також відповідачем не надано будь-яких доказів про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, винність даної особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема про те, що позивач їхав на автомобілі, в якому шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував, жодних несправностей його транспортний засіб не мав.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб`єктом владних повноважень інспектором ДПС в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, будь-які докази на підтвердження порушення позивачем ПДР суду не надано.

Будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях позивача складу правопорушення, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем Правил дорожнього руху України суду не представлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви на суму 454,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, на Департамент патрульної поліції, який є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, покладено обов`язок здійснювати контроль за раціональним використанням бюджетних коштів у межах доведених асигнувань.

Таким чином, з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 205, 229, 241, 246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рослякова Ростислава Віталійовича серії ЕАН №4271219 від 28.05.2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (Троїцька площа, 2А, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя Савеленко О.А.

19.11.21