Справа № 592/4142/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 р.Справа № 592/4142/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми (головуючий суддя І інстанції Фоменко І.М.) від 07.09.2021 року (повний текст рішення складено 07.09.2021) по справі № 592/4142/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Петренка Євгена Вікторовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Сумській області Петренка Є.В. серія ДП18 №771433 від 23.03.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) не порушував, а оскаржувану постанову винесено без фактичного з`ясування всіх обставин справи.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Петренка Євгена Вікторовича.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.09.2021 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Петренка Є.Ві. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №771433 від 23.03.2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції не погодилось з рішенням суду першої інстанції та подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.09.2021 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що 23.03.2021 року, близько 14 год. 43 хв., в м. Глухів Сумської області, на автомобільній дорозі Р-44 "Суми-Путивль-Глухів", км 133+200, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною в місці проведення дорожніх робіт з ямкового ремонту, а саме майстром філії "Шосткинський райавтодор" ДП "Сумський облавтодор", не обладнав місце проведення дорожніх робіт з ямкового ремонту технічними засобами регулювання дорожнього руху, а саме дорожніми знаками: 1.37, 3.4.2, 1.5.3, 1.4.1, 1.5.2, 2.5, 7.2.1, чим порушив п. 1.5. Правил дорожнього руху України та п. 5.3.2., Розділ 5, 10 ДСТУ 8749:2017 "Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт". Факт вчинення правопорушення був зафіксований інспектором УПП в Сумській області Петренком Є.В., який підійшов до ОСОБА_1 , відрекомендувався, пояснив суть адміністративного правопорушення, роз`яснив вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомив про розгляд справи про адміністративне правопорушення. За результатом розгляду справи, врахувавши усні пояснення позивача та зважаючи на наявні докази, інспектором винесено оскаржувану постанову про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП. Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується фотокартками, відеозаписом та актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи, з урахуванням особливостей, що визначені ст. 268 КАС України, а також шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Сумській області Петренка Є.В. серії ДП18 №771433 від 23.03.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., а саме за порушення п. 1.5. ПДР України та п. 5.3.2., Розділ 5, 10 ДСТУ 8749:2017

Згідно вказаної постанови, 23.03.2021 року, близько 14 год. 43 хв., в м. Глухів Сумської області, на автомобільній дорозі Р-44 "Суми-Путивль-Глухів", км 133+200, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною в місці проведення дорожніх робіт з ямкового ремонту, а саме майстром філії "Шосткинський райавтодор" ДП "Сумський облавтодор", не обладнав місце проведення дорожніх робіт з ямкового ремонту технічними засобами регулювання дорожнього руху, а саме дорожніми знаками: 1.37, 3.4.2, 1.5.3, 1.4.1, 1.5.2, 2.5, 7.2.1, 4.7.

Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджена через відсутність будь-яких належних і достовірних доказів, які б підтверджували наявність організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у майстра ОСОБА_1 , саме як посадової особи філії "Шосткинський райавтодор" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" для проведення 23.03.2021 року, близько 14:43 год., ремонтних робіт на автомобільній дорозі Р-44 "Суми-Путивль-Глухів", км 133+200., із зазначенням обсягу його повноважень та відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху під час проведення дорожніх робіт. З приводу наданих відповідачем копії фотокарток та відеозапису суд вказав, що у оскаржуваній постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, а фотокартки не містять прив`язки до орієнтирів на місцевості, які б надали можливість підтвердити факт здійснення дорожніх робіт саме на автомобільній дорозі Р-44 "Суми-Путивль-Глухів", км 133+200.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху та правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга і третя статті 140).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 3 розділу ІІ Інструкції передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП, а саме, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, саме як відповідальну посадову особу.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

23.01.2020 року між Службою автомобільних доріг у Сумській області (в якості Замовника) і ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (в якості Виконавця) було укладено довгостроковий договір з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення №1Е-Д, згідно п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених Договором, надати послуги ДК 021:2015-6371000.0-9 Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення (згідно переліку доріг) (регіональні та територіальні дороги) за рахунок коштів державного бюджету (інших бюджетів) та в обумовлений цим договором термін (а.с.9-14).

05.03.2021 року ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" отримало план-завдання від Служби автомобільних доріг Сумської області на експлуатаційне утримання автомобільні дороги державного значення (регіональні та територіальні) на березень 2021року по договору №1Е-Д від 23.01.2020 року, в п. 6 якого передбачені аварійні роботи покриття автомобільних доріг, обсягом 2857 кв.м (а.с.15).

Листом директора ДП "Сумський облавтодор" від 03.02.2021 року, з метою забезпечення належного рівня безпеки дорожнього руху на дорогах загального користування державного значення, зобов`язано керівників філії з 04.02.2021 року організувати роботи з аварійного ямкового ремонту на автодорогах національного та регіонального значення із застосуванням холодної асфальтобетонної суміші (а.с.16).

Вимоги щодо огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування та в межах червоних ліній вулиць та доріг населених пунктів встановлює ДСТУ №8749:2017.

У відповідності до Розділу 5 ДСТУ №8749:2017, підприємства та організації, які виконують дорожні роботи, мають завчасно повідомити відповідні державні органи управління чи органи місцевого самоврядування, у власності яких знаходиться дорога чи вулиця, про місце, тривалість та характер дорожніх робіт (п. 5.1.1 ДСТУ).

До облаштування зони дорожніх робіт відповідно до вимог цього стандарту заборонено здійснювати будь-які дорожні роботи, а також завозити будівельні матеріали, конструкції, ДБМ тощо (п. 5.1.4).

Підприємства та організації, які проводять дорожні роботи, повинні призначати особу, відповідальну за безпеку дорожнього руху (п. 5.1.5 ДСТУ).

Відповідно до ч. 3 ст. 140 КУпАП порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Тобто, вказане адміністративне стягнення застосовано до позивача саме як до посадової особи.

Проте, відповідачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у майстра ОСОБА_1 , саме як посадової особи філії "Шосткинський райавтодор" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" для проведення 23.03.2021 року, близько 14:43 год., ремонтних робіт на автомобільній дорозі Р-44 "Суми-Путивль-Глухів", км 133+200., із зазначенням обсягу його повноважень та відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху під час проведення дорожніх робіт.

В зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача, саме як посадової особи, до відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення на підставі оскаржуваної постанови.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.02.2020 року по справі № 154/1159/17.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що відповідачем, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, не зазначено в оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 р. (справа 464/2309/17), від 13.02.2020 р. (№ 524/9716/16-а).

Дослідивши зміст спірної постанови, колегія суддів зазначає, що у графі 7 "До постанови додаються" міститься запис патрульного, зокрема, "фото, відео" та не зазначено про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (зокрема, модель, реєстраційний номер такого засобу, тощо).

З огляду на зазначене, відповідачем не дотримано приписи ст. 283 КУпАП.

Щодо наданого відповідачем до суду першої інстанції диску, на якому, як вважає поліцейський, міститься фіксація вчинення позивачем адміністративного правопорушення та процедура розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, що на його думку, є належним та допустимим доказом у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Судом встановлено, що надані відповідачем фото та відеозапис на DVD-диску (3 фото файли та 1 відеофайл) підпадає під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора. Разом з тим, судом апеляційної інстанції шляхом огляду змісту DVD-диску встановлено, що файли, які містяться на цьому носієві не містять цифрового підпису як їх автора так і особи, вповноваженої на виготовлення копії відеозапису.

Колегія суддів зазначає, що наявні у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень.

Також не можуть бути прийняті в якості належного доказу, який підтверджує факт вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, надані відповідачем фотокартки, оскільки вони не містять прив`язки до орієнтирів на місцевості, які б надали можливість підтвердити факт здійснення дорожніх робіт саме на автомобільній дорозі Р-44 "Суми-Путивль-Глухів", км 133+200.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що порушення позивачем вимог ПДР України не підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 р.; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015 р.; п. 52 рішення у справі "Єрохіна проти України" від 15.02.2013 р.).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, висновки суду першої інстанції про задоволення позову є правомірними, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанцій, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.09.2021 року по справі №592/4142/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 22.11.2021 року