Справа № 160/4535/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року Справа № 160/4535/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
при секретарі судового засідання Главчеві В.Ф.
представника позивача Чабаненко А.Л.
представника відповідачів Чабан О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Дніпропетровської обласної прокуратури, відповідача 2 Запорізької обласної прокуратури про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, -
25.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 Дніпропетровської обласної прокуратури, відповідача 2 Запорізької обласної прокуратури, поданий представником позивача - адвокатом Чабаненко А.Л., у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Дніпропетровської обласної прокуратури, які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії Запорізької обласної прокуратури, які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури заробітної плати прокурора в загальному розмірі 509 877,54 грн. (п`ятсот дев`ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень, 54 копійки), в тому числі: посадового окладу - 242 258,95 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень, 95 копійок); надбавки за вислугу років - 42 354,07 грн. (сорок дві тисячі триста п`ятдесят чотири гривні, 07 копійок); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 209 541,97 грн. (двісті дев`ять тисяч п`ятсот сорок одна гривня, 97 копійок); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 15 722,55 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дві гривні, 55 копійок);
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за час його публічної служби у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області заробітної плати прокурора в загальному розмірі 1 873 596,86 грн. (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень, 86 копійок), в тому числі: посадового окладу - 786 506,90 грн. (сімсот вісімдесят шість тисяч п`ятсот шість гривень, 90 копійок); надбавки за вислугу років - 195 687,54 грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень, 54 копійки); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 779 421,02 грн. (сімсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять одна гривня. 02 копійки): надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 111 981,39 грн. (сто одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна гривня, 39 копійок);
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури та в рахунок відшкодування шкоди, завданої пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-УІ, який Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнаний неконституційним в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», заробітну плату прокурора в загальному розмірі 509 877,54 грн. (п`ятсот дев`ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень, 54 копійки), в тому числі: посадового окладу - 242 258,95 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень, 95 копійок); надбавки за вислугу років - 42 354,07 грн. (сорок дві тисячі триста п`ятдесят чотири гривні, 07 копійок); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 209 541,97 грн. (двісті дев`ять тисяч п`ятсот сорок одна гривня, 97 копійок); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 15 722,55 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дві гривні, 55 копійок);
- стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області та в рахунок відшкодування шкоди, завданої пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ, який Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнаний неконституційним в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», заробітну плату прокурора в загальному розмірі 1 873 596,86 грн. (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень, 86 копійок), в тому числі: посадового окладу -786 506,90 грн. (сімсот вісімдесят шість тисяч п`ятсот шість гривень, 90 копійок); надбавки за вислугу років - 195 687,54 грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень, 54 копійки); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 779 421,02 грн. (сімсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять одна гривня, 02 копійки); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 111 981,39 грн. (сто одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна гривня, 39 копійок);
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури та Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював в органах прокуратури з 29.08.2007, зокрема, з 11.02.2015 по 28.03.2017 в органах прокуратури Дніпропетровської області, з 29.03.2017 по 30.04.2020 в органах прокуратури Запорізької області. В період з 01.07.2015 по 30.04.2020 включно, його посадовий оклад нараховувався не в розмірі, встановленому ст.81 Закону України «Про прокуратуру», а у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на підставі змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України». Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо застосування при обчисленні посадового окладу та інших додаткових виплат пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». У періоди з 01.07.2015 по 30.04.2020 заробітна плата позивача обчислена виходячи з розрахунку місячного посадового окладу: з 01.07.2015 по 14.12.2015 - 1 994,00 грн., з 15.12.2015 по 02.02.2017 - 2 048,00 грн., з 03.02.2017 по 28.03.2017 - 2 263,00 грн., з 29.03.2017 по 21.08.2017 - 3 148,00 грн., з 01.09.2017 по 30.04.2020 - 7 750,00 грн. Обрання меншого розміру посадового окладу призвело до зменшення нарахувань інших складових заробітної плати. Застосування відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2015 № 505, для нарахування та виплати заробітної плати, позивач вважає неправомірним із посиланням на пункт 26 розділу VІ Бюджетного кодексу України, який визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020.
У зв`язку із чим, зазначає, що відповідачем допущена бездіяльність щодо незастосування до відносин оплати праці позивача у період роботи на посаді прокурора з 01.07.2015 по 30.04.2020 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в частині визначення посадового окладу, та відповідно, бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу за вказаний період заробітної плати у розмірі 2 383 474,40 грн. Позивач вважає протиправною виплату заробітної плати без врахування статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, у зв`язку із чим просить стягнути недонараховані суми заробітної плати у розмірі 2 383 474,40.грн, зазначаючи, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури:
- у розмірі 10 мінімальних заробітних плат з 01.07.2015 по 31.08.2015 склав 12 180 грн;
- у розмірі 10 мінімальних заробітних плат з 01.09.2015 по 31.12.2015 склав 13 780 грн;
- у розмірі 11 мінімальних заробітних плат з 01.01.2016 по 30.04.2016 склав 15 158 грн;
- у розмірі 11 мінімальних заробітних плат з 01.05.2016 по 31.11.2016 склав 15 950 грн;
- у розмірі 11 мінімальних заробітних плат з 01.12.2016 по 31.12.2016 склав 17 600 грн;
- у розмірі 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2017 по 31.12.2017 склав 19 200 грн;
- у розмірі 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2018 по 31.12.2018 склав 21 144 грн;
- у розмірі 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2019 по 31.12.2019 склав 23 052 грн;
- у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 25.09.2019 по 31.12.2019 склав 28 815 грн;
- у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2020 по 31.12.2020 склав 31 530 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4535/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Дніпропетровської обласної прокуратури, відповідача 2 Запорізької обласної прокуратури про визнання дій та бездіяльності протиправними і стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати. Призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 19.04.2021, витребувано додаткові докази.
Копію вищевказаної ухвали направлено учасникам справи, відповідачам разом із адміністративним позовом, засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти 07.04.2021, що підтверджується матеріалами справи.
19.04.2021 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі.
19.04.2021 в підготовче судове засідання з`явились представники сторін. За результатами підготовчого судового засідання оголошеного перерву до 13.05.2021, для забезпечення права позивача надати заперечення щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, та для забезпечення права відповідачів на подачу відзивів.
21.04.2021 відповідачем 2 долучено до матеріалів справи докази на виконання ухвали суду від 30.03.2021.
23.04.2021 до суду від відповідача 1 засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 проти позову заперечив повністю, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що нарахування та виплата заробітної плати пов`язана із нормами бюджетного законодавства, а обсяги витрат на оплату працю працівників установ і організації, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України «Про оплату праці»). У бюджетних призначеннях органам прокуратури на заробітну плату на кожен рік з 2015 відповідні кошти для реалізації вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачені. Функції головного розпорядника кошів щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора, а фінансування витрат здійснюється у межах річної суми видатків.
Структура та умови оплати праці з 14.06.2012 встановлюються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» зі змінами. Відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру», кошторис із заробітної плати для працівників прокуратури Дніпропетровської області, обласною прокуратурою не затверджувався, фінансування не здійснювалось, заробітна плата не нараховувалась. Аналогічний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 825/575/16, від 26.04.2019 у справі № 802/634/16-а, від 19.03.2020 у справі № 806/3314/17.
Оскільки з часу набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» розміри окладів працівників органів прокуратури регулювалися постановами Кабінету Міністрів України та Законами України про Державний бюджет України, і видатки на реалізацію положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачались, Дніпропетровська обласна прокуратура не мала правових підстав для нарахування та виплату позивачу заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12.06.2016 у справі № 820/4648/15, від 13.07.2016 у справі № 8653/15 та 818/3372/15.
Конституційний Суд України у рішенні від 24.12.1997 № 8-зп зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Отже, за змістом статті 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.
Дія пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України у частині, що стосується норм і положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, втратила чинність з 26.03.2020. За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №318/2132/14-а та від 16.05.2019 у справі № 820/2640/17.
27.04.2021 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 зазначив, що рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 на спірні правовідносини, заявлені ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури на період роботи з 28.03.2017 року по 26.03.2020 року не може вплинути, оскільки такі правовідносини виникли до прийняття такого рішення.
З приводу особливостей нарахування та виплати заробітної плати прокурорам у період з 26.03.2020 по 10.09.2020 року (у тому числі ОСОБА_1 з 26.03.2020 по 29.04.2020 року) відповідач 2 зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019 затверджено реформування системи органів прокуратури. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 «Прикінцевих та перехідних» положень Закону № 113-ІХ за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»).
Пунктом 7 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України № 113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Під час проходження ОСОБА_1 атестації, останній не з`явився для складення іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, кадровою комісією № 2 прийнято рішення від 02.04.2020 № 179 про неуспішне проходження позивачем атестації у зв`язку з неявкою. У подальшому позивача наказом прокурора Запорізької області від 29.04.2020 № 728к звільнено з посади начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури області.
Отже, ОСОБА_1 не був призначений до Запорізької обласної прокуратури, яка відповідно до наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 «Про день початку роботи обласних прокуратур» 11.09.2020 розпочала свою роботу.
27.04.2021 до суду від позивача надійшла заява про заміну предмету позову шляхом уточнення формування позовних вимог та про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить прийняти наступну редакцію пунктів 5, 6, 7, 8 прохальної частини позовної заяви:
"- визнати бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури заробітної плати прокурора в загальному розмірі 499 474,61 грн., в тому числі: посадового окладу - 242 258,95 грн.; надбавки за вислугу років - 41 791,25грн. надбавки за виконання особливо важливої роботи - 199 701,86 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 15 722,55 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за час його публічної служби у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області заробітної плати прокурора в загальному розмірі 1 781 498,98 грн., в тому числі: посадового окладу - 786 506,90 грн.; надбавки за вислугу років - 195 687,54 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи - 687 323,15 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 111 981,39 грн.;
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури в загальному розмірі 499 474,61 грн., в тому числі: посадового окладу - 242 258,95 грн.; надбавки за вислугу років - 41 791,25 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи - 199 701,86 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 15 722,55 грн.;
- стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області в загальному розмірі 1 781 498,98 грн., в тому числі: посадового окладу -786 506,90 грн.; надбавки за вислугу років - 195 687,54 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи - 687 323,15 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 111 981,39 грн.".
06.05.2021 до суду від позивача надійшли відповіді на відзиви відповідачів 1, 2, в яких позивач відхиляє їх заперечення. Позивач звертає увагу, що позовні вимоги до Запорізької обласної прокуратури стосуються оплати праці за період з 29.03.2017 по 30.04.2020, тобто за період що мав місце до скасованого судом звільнення позивача, а також до перейменування та початку роботи Запорізької обласної прокуратури.
Також позивач вважає посилання відповідачів на норми фінансового (бюджетного) права неспроможними, а самі ці норми - незастосовними до спірних правовідносин з огляду на те, що ці норми регулюють особливість бюджетного процесу, учасником якого позивач не є. Також на думку позивача, положення ч.2 ст.152 Конституції України не можуть покладатися в основу висновку, про те, що нібито шкода, про яку йдеться у ч.3 ст.152 Конституції України має бути завдана лише після втрати чинності неконституційним законом, а не в період його дії. Таким висновок позбавляє ч.2 ст.152 Конституції України будь-якого сенсу, адже застосування закону, який втратив чинність є очевидно неправомірним, і шкоду у випадку застосування такого закону завдає не сам закон через свою неконституційність, а суб`єкт правозастосування, який невірно застосував норми матеріального права.
13.05.2021 до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
13.05.2021 в підготовче судове засідання з`явились представники сторін. За результатами підготовчого судового засідання оголошено перерву до 25.05.2021, для забезпечення права відповідачів на надання заперечень на відповідь на відзив; протокольно прийнято судом зміни до позовної заяви.
25.05.2021 в підготовче судове засідання з`явились представники сторін. Представник відповідачів підтримав клопотання про зупинення провадження у справі. Представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного вище клопотання.
Ухвалою суду від 25.05.2021 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження відмовлено.
Ухвалою суду від 25.05.2021 закрито підготовче провадження у справі №160/4535/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Дніпропетровської обласної прокуратури, відповідача 2 Запорізької обласної прокуратури про визнання дій та бездіяльності протиправними і стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати; призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.06.2021.
У судовому засіданні 15.06.2021 представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , згідно з записами трудової книжки серія НОМЕР_1 , дата заповнення 19.07.2005 року:
- 11.02.2015 призначений на посаду заступника прокурора Баглійського району м.Дніпродзержинська, наказ від 11.02.2015 № 351к;
- 15.12.2015 призначений на посаду прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, наказ від 14.12.2015 № 2410к;
- 03.02.2017 призначений начальником Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, наказ від 03.02.2017;
- 28.03.2017 звільнений в порядку переведення до органів прокуратури Запорізької області (п.2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру»), наказ від 28.03.2017 № 345к;
- 29.03.2017 призначений на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області в порядку переведення з органів прокуратури Дніпропетровської області, наказ від 28.03.2017 № 1649к;
- 13.12.2019 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису прокуратури області призначений на посаду начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури області, наказ від 13.12.2019 № 2283к;
- 30.04.2020 звільнений із займаної посади та з органів прокуратури Запорізької області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», наказ від 29.04.2020 № 728к.
Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 28.01.2021 № 21-83вих.21 на запит представника позивача - адвоката Чабаненко А.Л. від 25.01.2021 надано відомості щодо заробітної плати ОСОБА_1 , у тому числі із помісячною деталізацією нарахувань за період з 01.07.2015 по 28.03.2017:
- з 01.07.2015 по 14.12.2015 позивач працював на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 1 994,00 грн. (відповідно до штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»); надбавки до посадового окладу за класний чин (молодший радник юстиції) 125,00 грн. (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; надбавки за вислугу років (понад 5 років) 15% посадового окладу (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 425 від 07.05.2008 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури та про їх медичне обслуговування»); надбавки до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи 70% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та наказ прокурора області); надбавки до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень 10% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», наказ прокурора області); місячної премії по плану (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області);
- з 15.12.2015 по 02.02.2017 позивач працював на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 2 048,00 грн. (відповідно до штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2012 року № 505»); надбавки до посадового окладу за класний чин (молодший радник юстиції) 125,00 грн. (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; надбавки за вислугу років (понад 5 років) 18% посадового окладу (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури» та ч. 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»); надбавки до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи 70% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та наказ прокурора області); надбавки до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень 10% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», наказ прокурора області); місячної премії по плану (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 році нараховувалась у розмірі місячної заробітної плати (без премії) з урахуванням рекомендацій, викладених в листі Генеральної прокуратури України від 20.01.2016 року № 18-94-27окв-вих16);
- з 03.02.2017 по 28.03.3017 позивач працював на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 2 263,00 грн. (відповідно до штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2012 року № 505»); надбавки до посадового окладу за класний чин (молодший радник юстиції) 125,00 грн. (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; надбавки за вислугу років (понад 5 років) 18% посадового окладу (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури» та ч. 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»); надбавки до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи 70% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та наказ прокурора області); надбавки до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень 10% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», наказ прокурора області); місячної премії по плану (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області).
Листами Запорізької обласної прокуратури від 10.03.2021 №21-232вих.-21, №21-233вих.-21, №21-234вих.-21, №21-235вих.-21 надано інформацію про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 з помісячною деталізацією нарахувань за період з 2017-2020 роки та розрахункові листи за цей період:
- з 29.03.2017 по 31.08.2017 позивач працював на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 3 148,00 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи за 2017 рік 70% від окладу та класного чину; доплати за роботу в умовах режимної секретності 15 % від посадового окладу; щомісячної премії: березень-червень - 230%, липень - 115%, серпень - 350%; премія до свята у розмірі 40% фонду оплати праці без врахування премії; матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових, розрахованої відповідно до п.8 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100;
- з 01.09.2017 по 30.04.2020 позивач працював на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 7 750,00 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи за 2017-2020 рік 70% від окладу та класного чину; доплати за роботу в умовах режимної секретності січень 2018 - 50%, лютий-березень 2018 - 55%, квітень-травень 2018 - 60%, червень 2018 - 54%, липень 2018 - 40%, серпень 2018 - 60%, вересень 2018 - 80%, жовтень-грудень 2018 - 60%, у 2019 році - 15%, січень 2020 - 15%, лютий-квітень 2020 - 10% від посадового окладу; щомісячної премії: січень-вересень 2019 - 55%, жовтень 2019 - 85%, листопад 2019 - 75%, грудень 2019 - 72 %, січень-квітень 2020 - 75%; премії до свята у розмірі 40% фонду оплати праці без врахування премії (2018); премії до свята у розмірі 15% фонду оплати праці без врахування премії (серпень 2019); премії до свята у розмірі 60% фонду оплати праці без врахування премії (листопад 2019); премії до свята у розмірі 240% фонду оплати праці без врахування премії (грудень 2019); матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових, розрахованої відповідно до п.8 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.
Зазначені оклади були встановлені не у відповідності до положень ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру», а у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів, що підтверджується відповідачами.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Позивач не погодившись із діями Дніпропетровської обласної прокуратури та Запорізької обласної прокуратури щодо нарахування та виплати йому заробітної плати у період з 01.07.2015 року по 30.04.2020 року, із застосування постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 (далі - Постанова № 505) затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури

Згідно із пунктом 6 Постанови № 505, видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснювати в межах затвердженого фонду оплати праці.

Абзацом третім пункту 9 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 80-VIII, визначено, що норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VII установлено, що норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

Окремими положеннями пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, чинними з 01.01.2015 згідно із змінами, внесеними Законом від 28.12.2014 № 79-VІІІ, було установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Окреме положення пункту 26 розділу VI у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р/2020 від 26.03.2020.

Статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який набрав чинності з 15.07.2015, встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством (частина друга статті 81 Закону № 1697-VII).

Частиною третьою статті 81 Закону № 1697-VII у первісній редакції визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Прокурорам виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу (частина шоста статті 81 Закону № 1697-VII).

З 16.07.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» від 02.07.2015 № 578-VIII, згідно із внесеними змінами частиною другою статті 81 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

З 01.01.2017 частина третя статті 81 Закону № 1697-VII викладена в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, згідно із якою посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, який набрав чинності 25.09.2019, визначено:

- абзац перший: до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури;

- абзац другий: після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором;

- абзац третій: за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо нарахування заробітної плати за період з 01.07.2015 по 30.04.2020, суд виходить із того, що згідно із частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно зі статтею 89 Закону № 1697-VII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора).

Статтею 90 Закону № 1697-VII визначено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Окремими положеннями пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, чинними з 01.01.2015 згідно із змінами, внесеними Законом від 28.12.2014 № 79-VІІІ, було установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та пункту 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Тобто, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено видатки на реалізацію положень статті 81 Закону № 1697-VII, а розмір заробітної плати визначався із урахуванням Постанови № 505, яка застосовувалась із урахуванням пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

В подальшому розміри посадового окладу працівників прокуратури, у тому числі позивача, обчислювались на підставі пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України та Постанови № 505.

З 26.03.2020 окреме положення пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р/2020 від 26.03.2020.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII.

Окрім цього у статті 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційного Суду України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 28.01.2021 у справі №560/703/20.

Суд звертає увагу, що у рішенні Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 року відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині рішення чітко вказано, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з огляду на наведене, враховуючи відсутність у відповідачів права на здійснення перерахунку та виплату посадового окладу позивачу самостійно без правого врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України у розмірі, іншому ніж встановлений постановою КМУ №505 та враховуючи те, що рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 на спірні правовідносини за період з 01.07.2015 по 26.03.2020 не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, суд приходить до висновку про те, що Дніпропетровською обласною прокуратурою та Запорізькою обласною прокуратурою не було допущено бездіяльності щодо неналежного розрахунку з позивачем і, як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з 01.07.2015 по 26.03.2020.

Таким чином, до 26.03.2020 відповідачі не мали підстав не враховувати як межі бюджетних призначень, кошториси та штатні розписи, так правила пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України та Постанови № 505.

Щодо правовідносин між сторонами, які виникли після рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 27.03.2020 по 30.04.2020, то суд зазначає наступне.

При проведенні реформування органів прокуратури абзацом 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ, який набрав чинності з 25.09.2019, визначено, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Таким чином, до дня звільнення або переведення прокурора місцевої прокуратури діє норма Закону № 113-ІХ, відповідно до якої з 25.09.2019 оплата праці працівників місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, тобто Постанови № 505.

Норма пункту 3 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ є діючою та не визнана неконституційною.

При цьому, Законом № 113-IX не передбачено окремих дій (рішень) щодо утворення Офісу Генерального прокурора чи обласних прокуратур, натомість Законом встановлено процедуру визначення дня початку їх діяльності шляхом публікації відповідного рішення Генеральним прокурором у газеті "Голос України".

Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 "Про день початку роботи обласних прокуратур" 11.09.2020 визначено днем початку роботи обласних прокуратур, а днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021 відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 40 "Про день початку роботи окружних прокуратур".

Згідно із п. 6, 7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII.

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Тобто, для переведення на посаду та отримання посадового окладу в окружній прокуратурі ОСОБА_1 мав би успішно пройти атестацію. Однак, відповідно до рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 179 від 02.04.2020 ОСОБА_1 не успішно пройшов атестацію. У зв`язку з цим, наказом прокурора Запорізької обласної прокуратури № 728-к від 29.04.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, позивач у період з 27.03.2020 по 30.04.2020 перебував на етапі проходження атестації, у зв`язку із відсутністю рішення про її успішне проходження не переведений до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, а був звільнений 30.04.2020.

Таким чином, відповідач 1 та відповідач 2 не допустили протиправних дій, застосувавши до відносин оплати праці у період з 01.07.2015 по 30.04.2020 пункт 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та Постанову № 505, не допустили протиправної бездіяльності не застосувавши статтю 81 Закону № 1697-VII та не нарахувавши і не виплативши позивачеві заробітну плату у розмірі 2 280 973,59 грн., у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення на користь позивача вказаних коштів.

Крім того, відповідно до статті 177 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Суд погоджується із доводами відповідачів 1, 2 про відсутність у них права самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено Постановою № 505.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України, правові позиції якого викладені у постановах від 04.11.2015 у справі № 21-1461, від 30.03.2016 у справі № 21-271а16, від 13.07.2016 у справі № 21-1488а16, а також аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 825/575/16, від 21.03.2018 у справі № 817/548/16, від 21.11.2018 у справі № 808/2163/17, від 16.01.2019 № 804/217/17, від 27.02.2019 у справі № 809/982/16, від 05.05.2020 у справі № 824/490/16.

Застосування судом наведених правових норм підтверджено правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.01.2018 у справі № 810/1304/16, від 14.03.2018 у справі № 825/575/16, 21.11.2018 у справі № 808/2163/17, від 16.01.2019 у справі № 804/217/17, від 16.01.2019 у справі № 804/217/17, від 27.02.2019 у справі № 809/982/16.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові та заяві про зміну предмету позову доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до відповідача 1 Дніпропетровської обласної прокуратури (місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.38, ), відповідача 2 Запорізької обласної прокуратури (місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. Мартосова Олександра, буд.29А, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними і стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати - відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення згідно з вимогами частини 3 статті 243 КАС України складено 25 червня 2021 року.

Суддя І.В. Юхно