Справа № 200/6103/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

23 листопада 2021 р. Справа №200/6103/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2021 року шляхом здавання на пошту позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №2423 від 21.04.2021 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 14.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням:

до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи 01 січня по 31 грудня 2020 року;

до страхового стажу періоду роботи, внесеного до трудової книжки від 13 грудня 1989 року серії НОМЕР_1 , з 28 березня 1990 року по 01 січня 1992 року;

із врахуванням висновків суду, вказаних у рішенні та врахуванням висновку Великої Палати Конституційного Суду України у рішенні по справі №1-5/2018 (746/15) №1-р/2020.

24 червня 2021 року рішенням суду позовні вимоги задоволені повністю:

визнано протиправним та скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №2423 від 21 квітня 2021 року про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 14 квітня 2021 року із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 28 березня 1990 року по 01 січня 1992 року, та з зарахуванням до пільгового страхового стажу за Списком №2 періоду роботи з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

06 липня 2021 року позивачем подана заява про ухвалення додаткового рішення.

07 липня 2021 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено.

30 липня 2021 року позивачем подана апеляційна скарга на рішення суду від 24 червня 2021 року. Позивач просила змінити резолютивну частину рішення, а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 14.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи 01 січня по 31 грудня 2020 року, до страхового стажу періоду роботи, внесеного до трудової книжки від 13 грудня 1989 року серії НОМЕР_1 з 28 березня 1990 року по 01 січня 1992 року із врахуванням висновків суду, вказаних у рішенні та врахуванням висновку Великої Палати Конституційного Суду України у рішенні по справі №1-5/2018 (746/15) №1-р/2020.

28 жовтня 2021 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції залишено без змін.

22 листопада 2021 року позивачем подана заява про ухвалення додаткового рішення. Заява вмотивована тим, що суд не ухвалив рішення щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 14.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи 01 січня по 31 грудня 2020 року, до страхового стажу періоду роботи, внесеного до трудової книжки від 13 грудня 1989 року серії НОМЕР_1 з 28 березня 1990 року по 01 січня 1992 року із врахуванням висновків суду, вказаних у рішенні та врахуванням висновку Великої Палати Конституційного Суду України у рішенні по справі №1-5/2018 (746/15) №1-р/2020.

На думку позивача саме така редакція резолютивної частини унеможливить повторне звернення до суду, оскільки відповідач не визнає права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 50 років.

Згідно з другим реченням частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки рішення суду було ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дана заява підлягає розгляду в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В резолютивній частині рішення від 24 червня 2021 року судом був зазначений спосіб захисту, який відповідає вимогам пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, та забезпечує ефективний захист прав позивача.

Суд скасував спірне рішення та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 квітня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Висновок Великої Палати Конституційного Суду України у рішенні по справі №1-5/2018 (746/15) №1-р/2020 стосувався визнання неконституційними статті 13, частини другої статті 14, пунктів „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з вказаним рішенням стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Вказане Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим для всіх суб`єктів права, в тому числі і для відповідача у справі, а тому позивач зробив безпідставне припущення, що відповідач не буде його виконувати при повторному розгляді заяви позивача.

Відсутність в резолютивні частині рішення посилання на вказане рішення Конституційного Суду України не свідчить про те, що суд не ухвалив рішення щодо позовної вимоги.

Отже, суд ухвалив рішення щодо позовної вимоги, з приводу якої досліджувалися докази.

Згідно з частиною 4 статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 2, 5, 44, 47, 248, 250, 251, 252, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

в ухваленні додаткового рішення відмовити.

Ухвала постановлена, складена та підписана 23 листопада 2021 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Циганенко