Справа № 200/10054/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 р. Справа№200/10054/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, щодо не зарахування до пільгового стажу, під час призначення пенсії позивачу, періоду навчання у Селидівському гірничному технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська»;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період навчання у Селидівському гірничному технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська», тобто з 12.12.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 12.12.2020 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У травні 2021 року після звернення до відповідача, позивачу стало відомо, що до пільгового стажу не були зараховані періоди роботи, а саме: період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, період роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», період роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», період проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та період роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська».

03.06.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок стажу та розміру пенсії з зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська». Також позивач зазначає, що рішенням від 04.08.2021 року за № 0500-1511-8/46639 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням вище зазначених спірних періодів.

Згідно диплому серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер 652 від 24.06.1989 року та Витягу з семестрових та екзаменаційних відомостей позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі у період з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ та отримав кваліфікацію гірничого техніка. Під час навчання позивач проходив виробничу практику на гідрошахті «Піонер» ВО «Добропіллявугілля» в якості учня електрослюсаря з 18.05.1988 року по 30.06.1988 року та учня прохідника підземного з повним робочим днем в шахті з 02.01.1989 року по 17.04.1989 року. Після закінчення навчання 15.08.1989 року позивач працевлаштувався на гідрошахту «Красноармійська» на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті за здобутою професією, тобто менше ніж за 2 місяці після отримання диплому. 12.12.1989 року був звільнений у зв`язку з призивом у лави Радянської Армії по п.3 ст. 36 КЗпП, Наказ № 356 від 15.12.1989 року. Також позивач зазначив, що він навчався у Селидівському гірничому технікумі до прийняття набранням чинності Законом України «Про професійно технічну освіту».

З 19.12.1989 року по 28.11.1991 року позивач проходив службу у лавах Радянської Армії. Після демобілізації 18.02.1992 року був прийнятий на роботу на гідрошахту «Піонер» ВО «Добропіллявугілля» в якості прохідника підземного з повним робочим днем у шахті, відповідно до Наказу № 23/к від 20.02.1992 року. 04.05.1992 року був переведений на дільницю УКТ гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, відповідно до Наказу №58/л від 04.05.1992 року. 04.05.1995 року був звільнений за переводом на шахту «Красноармійська» згідно до п. 5 ст. 36 КЗпП, відповідно до Наказу №33/л від 07.03.1995 року.

Таким чином, позивач вважає, що рішення відповідача яким йому було відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням спірних періодів, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок пенсії, з зарахуванням до пільгового стажу позивача спірних періодів.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що 12.12.2020 року позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивачу була призначена з 16.09.2020 року. Відповідно до наданих документів загальний страховий стаж позивача складає 28 років 07 місяців 24 дні, в тому числі стаж за Списком №1 - 10 років 05 місяців 20 днів.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 відсутній запис щодо періоду навчання позивача. Відповідно до диплому позивача серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер 652 від 24.06.1989 року рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1989 року позивачу присвоєно кваліфікацію гірничого техніка, але у вказаному дипломі відсутні відомості щодо форми та періоду навчання.

Крім того, відповідачем зазначено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступника. Таким чином в порушення п. 20 зазначеного порядку позивачем не були надані уточнюючі довідки для підтвердження пільгового стажу роботи у періоди з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року і з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року на гідрошахті «Красноармійська», та у період з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року на шахті «Піонер».

З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року, позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 12.12.2020 року позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.12.2020 року № 08, призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п.2 ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Список №1. Пенсія призначена з 16.09.2020 року, загальний страховий стаж позивача складає 28 років 07 місяців 24 дні, в тому числі стаж за Списком №1 - 10 років 05 місяців 20 днів (а. с. 26).

03.06.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок стажу та розміру пенсії, в якій просив зарахувати до пільгового стажу роботи, періоди, які не були зараховані під час призначення пенсії позивачу (а. с. 31).

Листом від 04.08.2021 року за №0500-1511-8/46639 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії та у зарахуванні до пільгового стажу:

- період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року та період проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року - зараховано до загального стажу;

- період роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер» - не зараховано до пільгового стажу, у зв`язку з відсутністю довідки про оплату праці к підземному робітнику;

- період роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року та період роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська» - не зараховано до пільгового стажу, у зв`язку з відсутністю рішення комісії з питань підтвердження сажу роботи, що дає право на призначення пенсії;

- період роботи з 02.12.1999 року по 31.01.2000 року на шахті «Новодонецька», у зв`язку з відсутністю проведення атестації робочих місць по підприємству.

Згідно із записами у трудовій книжці, серія: НОМЕР_2 , від 15 вересня 1970 року, виданій на ім`я ОСОБА_1 , містяться записи зокрема про роботу позивача у період:

- з 18.05.1988 року по 30.06.1988 року на гідрошахті «Піонер» учнем електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання;

- з 02.01.1989 року по 15.03.1989 року на гідрошахті «Піонер» учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті;

- з 15.03.1989 року по 17.04.1989 року на гідрошахті «Піонер» на посаді прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року на шахті «Красноармійська» на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на дільниці вентиляції та техніки безпеки;

- з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року проходив військову службу у лавах Радянської Армії;

- з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року на шахті «Красноармійська» на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на дільниці підготовчих робіт (а. с. 12-14).

Згідно диплому серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер 652 від 24.06.1989 року та Витягу з семестрових та екзаменаційних відомостей позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі у період з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ та отримав кваліфікацію гірничого техніка (а. с. 19-20).

Відповідно до архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 30.03.2021 року №185 виданої ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» позивач дійсно працював повний робочий день на гідрошахті «Красноармійська» з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року - виконував підземні гірничі роботи, за професією гірничий майстер підземний з повним робочим днем під землею, дільниці з видобутку вугілля УПР-2, що передбачено Списком 1 (а. с. 21).

Згідно архівної довідки про заробітну плату для нарахування пенсії від 30.03.2021 року №185 виданої ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата у період з березня 1995 року по листопад 1996 року (включно) (а. с. 22).

Відповідно до архівної довідки про заробітну плату для нарахування пенсії від 05.02.2021 року № 814, виданої Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата у період з серпня 1989 року по грудень 1989 року (включно) (а. с. 23).

Згідно до військового квитка позивача серії НОМЕР_3 від 19.12.1989 року, у період з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року проходив військову службу у лавах Радянської Армії (а. с. 29-30).

Не погодившись із відмовою відповідача про перерахунок стажу та розміру пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом № 1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_1 , працював, зокрема:

- з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року на шахті «Красноармійська» на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на дільниці вентиляції та техніки безпеки;

- з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року на шахті «Красноармійська» на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на дільниці підготовчих робіт (а. с. 12-14).

Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська» та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська».

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з відзиву відповідача на позовну заяву та розрахунку стажу, підставою для не зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року до пільгового стажу зазначено те, що у дипломі серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер 652 від 24.06.1989 року відсутні відомості щодо форми та періоду навчання.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідно до диплому серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер 652 від 24.06.1989 року та Витягу з семестрових та екзаменаційних відомостей (а. с. 19-20) позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі у період з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ та отримав кваліфікацію гірничого техніка.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що у зазначеному дипломі відсутні відомості щодо періоду навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно записів у трудовій книжці серія: НОМЕР_2 , від 15 вересня 1970 року позивач у період навчання проходив виробничу практику на посаді учнем електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання, учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті та на посаді прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті ( а. с. 12-14).

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено право позивача на зарахування періоду його навчання з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року у Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу.

Щодо спірного періоду строкової служби ОСОБА_1 в лавах Радянської армії з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже зарахування періоду військової служби до пільгового стажу можливе лише за наявності періоду роботи позивача за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передував призову на військову службу.

Як вже зазначено вище, згідно трудової книжки позивача (в частині спірного періоду), позивач:

- з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року на шахті «Красноармійська» на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на дільниці вентиляції та техніки безпеки;

- з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року проходив військову службу у лавах Радянської Армії.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування періоду військової служби позивача з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року до пільгового стажу.

Період роботи позивача з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер» з повним робочим днем в шахті в повній мірі підтверджується записами трудової книжки серія: НОМЕР_2 , та не потребував додаткових доказів на момент прийняття рішення про призначення пенсії, оскільки не потребує підтвердження факту отримання заробітної плати з розрахунку годинної ставки робітника, що працює під землею. Враховуючи викладене, вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним: визнати протиправними дії відповідача, щодо не зарахування до пільгового стажу, під час призначення пенсії позивачу, періоду навчання у Селидівському гірничному технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська» та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період навчання у Селидівському гірничному технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська», тобто з 12.12.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду із даним позовом був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. (а. с. 8).

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме в сумі - 908,00 грн., які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо не зарахування до пільгового стажу, під час призначення пенсії ОСОБА_1 , періоду навчання у Селидівському гірничному технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська»;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період навчання у Селидівському гірничному технікумі з 01.09.1985 року по 24.06.1989 року, періоду роботи з 02.01.1989 року по 14.03.1989 року в якості учня прохідника на шахті «Піонер», періоду роботи з 15.08.1989 року по 12.12.1989 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем на шахті «Красноармійська», періоду проходження військової служби з 19.12.1989 року по 28.11.1991 року та періоду роботи з 13.03.1995 року по 13.11.1996 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті на шахті «Красноармійська», тобто з 12.12.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 22 листопада 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров