Справа № 160/11001/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.
при секретарі судового засіданняТкач Л.А.
представника позивача представника відповідача Козаренко Н.А Єфіменко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся платник податків-фізична особа ОСОБА_1 з позовом Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області:
- рішення №7667/04-36-24-09 від 01.03.2021 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ( РНОКППНОМЕР_2 ) з 01.10.2017 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС в Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку третьої групи (ставка 5% до доходу без реєстрації ПДВ) з дати анулювання реєстрації - 01.10.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає оскаржувані рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач зазначає, що між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Єрмак Голд» було укладено договір комісії № 01-03/16-61, відповідно до якого комісіонер бере на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок комінтента за обумовлену винагороду здійснити продаж третім особам товару, що належить комінтенту, а комінтент бере на себе зобов`язання виплатити комісіонеру комісійну винагороду, визначену умовами договору.
Перевіркою встановлено, що граничний обсяг доходу, який дає право платникам єдиного податку здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 досяг 30.07.2017 року та дохід склав 5 380 133,04 грн., чим порушено вимоги податкового законодавства.
Проте, позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу. Зазначає, що доходом комісіонера є не вся виручка, яка надходить комісіонеру від продажу товару, а лише сума комісійної винагороди, яку комісіонер отримує від комітента за договором комісії. Тобто, кошти отримані позивачем від надання послуг за договором комісії - реалізації товарів ТОВ «Єрмак Голд», не є доходом ФОП ОСОБА_1 , зокрема, не є доходом кошти отримані ФОП ОСОБА_1 протягом 2017 року в сумі 4 114 680,59 грн., що не перераховані ТОВ «Єрмак Голд».
Доходом ФОП ОСОБА_1 є лише сума винагороди, отриманої від ТОВ «Єрмак Голд», яка не перевищує обсягу річного доходу, що допускається для платників єдиного податку 3 групи та складає у 2017 році - 3 873 339,03 грн., що не перевищує граничний розмір доходу у встановленому розмірі 5 000 000,00 грн.
Також позивач зазначає, що згідно звітів комісіонера ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2017 року по 28.12.2019 року останнім реалізовано товару на загальну суму 68 969 283,24 грн., та в цей же період проведено оплату ТОВ «Єрмак Голд» за реалізований товар на загальну суму 70 203 372,53 грн., тобто сума перерахованої торгової виручки більша на 1 234 089, 29 грн., оскільки, на 01.01.2017 року за комісіонером рахувалася заборгованість внаслідок перехідного періоду за 2016 рік, що не включений в період перевірки податковою.
Крім того, позивач зазначає, що законодавством України не передбачено право контролюючого органу після проведення документальної перевірки та складання акту перевірки, після розгляду заперечень на акт перевірки, складати доповнення (уточнення, зміни) до раніше складеного акту перевірки та приймати податкове повідомлення-рішення на підставі листа/висновку про результати розгляду заперечень.
Проте, листом про розгляд заперечень податковим органом здійснено уточнення (зміни) до Акту перевірки, чим фактично встановлено нові порушення. В той же час саме на підставі акту перевірки з внесеними контролюючим органом змінами були прийняті оскаржувані рішення, що свідчить про протиправність дій відповідача.
Ухвалою суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
10.08.2021 року відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що в ході проведення перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, на підставі банківських виписок, Інформаційної бази ДПС України «Податковий блок» - «Виторги», книг КОРО, звітів комісіонера, актів приймання-передачі наданих послуг до Договору комісії встановлено наступне.
Протягом 2017 року надходження виторгу через РРО становить 24 871 551,61 грн., в т.ч. готівка 23 621 445,59 грн., безготівкова (еквайринг) - 1 250 106,02 грн., при цьому на розрахунковий рахунок у вигляді виручки за проданий на комісії товар від ФОП ОСОБА_1 надійшло - 19 506 765,00 грн. Дохід ФОП ОСОБА_1 у вигляді не перерахованих коштів комітенту за проданий на комісії товар становить - 4 114 680,59 грн.
Також протягом 2017 року на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшли суми комісійної винагороди у розмірі 3 873 339,03.
Таким чином у 2017 році загальний обсяг доходу від здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування склав 7 988 019,62 грн.
Перевіркою встановлено, що граничного обсягу суми доходу, який дає право платникам єдиного податку (у т.ч. ІІІ групи) здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 досяг 30.09.2017 року , дохід склав 5 380 133,04 грн.
В ході проведення перевірки встановлено, що у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року виторг за реалізований товар становить 17 339 896,69 грн., в т.ч. готівка - 16 886 752,04 грн., без готівка (еквайрінг) - 453144,65 грн. На розрахунковий рахунок у вигляді виручки за проданий товар на комісії від ФОП ОСОБА_1 надійшло 14 282 865,00 грн.
Дохід ФОП ОСОБА_1 у вигляді не перерахованих коштів комітенту за проданий на комісії товар становить 2 603 887,04 грн. Також, за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року на банківські рахунки ФОП ОСОБА_1 надійшли суми комісійної винагороди у розмірі 2 776 246 грн.
Таким чином ФОП ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року отримано дохід в сумі 5 380 133,04 грн.
ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях платника єдиного податку за період 1-3 квартали 2017 року задекларовано загальну суму доходу у розмірі 2 776 246,00 грн. та визначено податкові зобов`язання по єдиному податку за ставкою 5 % в сумі 138 812,32 грн.
Перевіркою достовірності визначення обсягу сум доходу відображеного в податкових деклараціях платника єдиного податку за ІІІ квартал 2017 року, встановлено його заниження в сумі 2 603 887,46 грн.
За порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 298.3 ст. 298 ПК України донараховано єдиного податку в розмірі 168 207, 87 грн. та підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи ОСОБА_1 з 01.10.2017 року. При цьому, такий платник зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України.
Також, як зазначає відповідач, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2017-2019 роки встановлено його заниження на загальну суму 5 695 648,73 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 1 389 716,24 грн., за 2018 р. на суму 934 381,69 грн., за 2019 р. на суму 3 371 550,80 грн. внаслідок заниження доходу, чим порушено п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України.
Таким чином, в порушення п.п. 164.1.3 п. 164.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України донараховано ППФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 025 216,76 грн., в т.ч. за 2017 р. - на суму 250 148,92 грн., за 2018 р. - на суму 168 188,70 грн., за 2019 р.- на суму 606 879,14 грн.
В порушення п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України донараховано військового збору на загальну суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 20 845,74 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.
Відповідач вказує, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був подати реєстраційну заяву не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів та зареєструватися платником податку на додану вартість з 11.10.2017 року.
На порушення вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183 ПК України ФОП ОСОБА_1 не подав реєстраційну заяву у визначений термін та не зареєструвався платником податку на додану вартість.
Внаслідок невірного визначення максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за жовтень-грудень 2017 року, за 2018 та 2019 роки ФОП ОСОБА_1 занизив базу нарахування, а саме, суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску в сумі 1 445 178,00 грн., в результаті чого платник не донарахував єдиний внесок 317 939,16 грн., у т.ч. по періодам: 01.10.2017 - 31.12.2017 - 26 103,00 грн., 2018 рік - 137 602,08 грн., 2019 рік - 154 234,08 грн.
Також, відповідач зазначає, що позивачем не своєчасно нараховано єдиний внесок за липень 2018 рік в сумі 2457,18 грн. (термін нарахування до 20.08.2018 року, фактично нарахований - 17.10.2018 року) та за вересень 2018 року в сумі 148,92 грн. (термін нарахування до 20.10.2018 року, фактично нарахований - 16.11.2018 року).
Також, відповідачем зазначено, що в ході розгляду заперечень ГУ ДПС у Дніпропетровській області погодилось з фактами, викладеними в запереченнях ОСОБА_1 стосовно порушення п.п. 298.1.1 п. 298, п. 298.6 ст. 298 ПК України, п. 299.7, п. 299.8 ст. 299 ПК України, в частині несвоєчасного подання заяви про застосування спрощеної системи, зокрема, про зміну місця провадження господарської діяльності та внесення змін до реєстру платників єдиного податку, але запереченнями не спростовано висновки акту в частині інших порушень.
Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, тому просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.
26.08.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи.
Представник позивача вважає відзив на позов таким, що не спростовує доводи позивача з підстав, аналогічним у позовній заяві.
20.09.2021 року відповідачем надіслано до суду засобами електронного зв`язку заперечення на відповідь на відзив, які долучено до матеріалів справи.
Відповідач не погоджується з твердженнями позивача, викладеними у відповіді на відзив та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
24.09.2021 року відповідачем надано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.
12.10.2021 року відповідачем надано до суду додаткові пояснення щодо розгляду заперечень позивача на акт перевірки, а також просив долучити до матеріалів справи копію протоколу зустрічі із платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 № 3 від 29.12.2020 року та копію протоколу зустрічі із представником платника податків - фізичної особи ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 для обговорення під час перевірки порушень.
12.10.2021 року позивачем засобами електронного зв`язку надано до суду додаткові пояснення, які долучено до матеріалів справи.
Позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними в додаткових поясненнях, вважає їх такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
15.11.2021 року в судове засідання з`явилися представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до Витягу з Реєстру платників єдиного податку №3458/04/03/17/03-01-16 від 25.02.2016 року ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% до доходу без реєстрації ПДВ.
У зв`язку із припиненням ФОП ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до п.п.78.1.7. п.78.1ст.78 Податкового кодексу України та на підставі наказу №3272-П від 10.12.2020 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 » та направлень на перевірку від 10.12.2020 року № 860, від 10.12.2020 року № 861 посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 28.12.2019 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 17.02.2016 року по 28.12.2019 року.
05.01.2021 року за результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1/04-36-07-16/ НОМЕР_3 .
Відповідно до висновків вказаного акту документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено наступні порушення:
- п.п. 298.1.1, п. 298, п. 298.6 ст. 298, п. 299.7, п. 299.7, п. 299.8 ст. 299 ПК України, в частині несвоєчасного подання заяви про застосування спрощеної системи, зокрема, про зміну місця провадження господарської діяльності та внесення змін до реєстру платників єдиного податку;
- п.п. 49.18.2, п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2 п.п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України в частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2 кв-л 2017 р., за 2017 р., за 2018 р. та за 2019 р.;
- п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України донараховано ППФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 188 066,61 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 412 998,77 грн., за 2018 р. на суму 168 188,70 грн., за 2019 р. на суму 606 879, 14 грн.;
- п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України донараховано військового збору на загальну суму 99 005,54 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 34 416,56 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., в т.ч. за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.;
- п. 181.1, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, з урахуванням п.п. 54.3.1, п. 54.3 ст. 54, ст. 183 ПК України ФОП ОСОБА_1 донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 14 887 459 грн., у тому числі по періодам: квітень 2017 - 285 384 грн., травень 2017 р. - 446 730 грн., червень 2017 року - 441 125 грн., липень 2017 року - 487 701 грн., серпень 2017 року - 491 601 грн., вересень 2017 року - 536 311 грн., жовтень 2017 року - 576 403 грн., листопад 2017 року - 555 278 грн., грудень 2017 року - 595 146 грн., січень 2018 року - 530 925 грн., лютий 2018 року - 533 300 грн., березень 2018 року - 581 997 грн., квітень 2018 року - 519 607 грн., травень 2018 року - 413 138 грн., червень 2018 року - 381 538 грн., липень 2018 року - 388 147 грн., серпень 2018 року - 401774 грн., вересень 2018 року - 387 289 грн., жовтень 2018 року - 417 582 грн., листопад 2018 року - 421 722 грн., грудень 2018 року - 426 191 грн., січень 2019 року - 416 316 грн., лютий 2019 року - 418 663 грн., березень 2019 року - 457 896 грн., квітень 2019 року - 436 159 грн., травень 2019 року - 428 255 грн., червень 2019 року - 424 844 грн., липень 2019 року - 588 539 грн., серпень 2019 року - 626926 грн., вересень 2019 року - 626638 грн., жовтень 2019 року - 644335 грн.
- п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ в частині не донарахування єдиного соціального внеску в сумі 368 825,16 грн., у т. ч. по періодам: 2017 р. - 76 989,00 грн., 2018 р. - 137 602,08 грн., 2019 р. - 154 234,08 грн.;
- п. 8 ст. 9 Закону №2464 ФОП ОСОБА_1 не своєчасно нарахований єдиний внесок за липень 2018 р. в сумі 2467, 18 грн. та за вересень 2018 р. в сумі 148,92 грн.
Позивач, не погоджуючись з висновками, викладеними контролюючим органом, в акті перевірки, подав заперечення від 21.01.2021 року на акт від 05.01.2021 року № 1/04-36-07-16/ НОМЕР_3 , в яких просив: 1) скасувати висновки акту від 05.01.2021 року № 1/04-36-07-16/ НОМЕР_3 про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 28.12.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 17.02.2016 року по 28.12.2019 року повністю у пунктах 1-6; 2) пункт 7 висновків акту визнано частково, позивач просив скасувати в частині несвоєчасного нарахування єдиного соціального внеску за липень 2018 року у сумі 2457,18 грн.; 3) у порядку п. 86.7 ПК України залучити позивача або його представника до процедури розгляду заперечень до акту.
Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 04.02.2021 року № 170/04/36-07-16-11 «Про розгляд заперечень» повідомлено, що заперечення ППФО ОСОБА_1 на акт від 05.01.2021 року підлягають частковому задоволенню, а саме: висновок акту перевірки - викладено в наступній редакції:
- п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 298.3 ст. 298 ПК України донараховано єдиного податку у розмірі 168 207,87 грн. та підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи ОСОБА_1 з 01.10.2017 року;
- п.п. 49.18.2, п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2 п.п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України в частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2 кв-л 2017 р., за 2017 р., за 2018 р. та за 2019 р.;
- п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України донараховано ППФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 025 216,76 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 250 148,92 грн., за 2018 р. на суму 168 188,70 грн., за 2019 р. на суму 606 879, 14 грн.;
- п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України донараховано військового збору на загальну суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 20 845,74 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., в т.ч. за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.;
- п. 181.1, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, з урахуванням п.п. 54.3.1, п. 54.3 ст. 54, ст. 183 ПК України ФОП ОСОБА_1 донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 12 035 161 грн., у тому числі по періодам: жовтень 2017 року - 413557 грн., листопад 2017 року - 555 278 грн., грудень 2017 року - 595 146 грн., січень 2018 року - 530 925 грн., лютий 2018 року - 533 300 грн., березень 2018 року - 581 997 грн., квітень 2018 року - 519 607 грн., травень 2018 року - 413 138 грн., червень 2018 року - 381 538 грн., липень 2018 року - 388 147 грн., серпень 2018 року - 401774 грн., вересень 2018 року - 387 289 грн., жовтень 2018 року - 417 582 грн., листопад 2018 року - 421 722 грн., грудень 2018 року - 426 191 грн., січень 2019 року - 416 316 грн., лютий 2019 року - 418 663 грн., березень 2019 року - 457 896 грн., квітень 2019 року - 436 159 грн., травень 2019 року - 428 255 грн., червень 2019 року - 424 844 грн., липень 2019 року - 588 539 грн., серпень 2019 року - 626926 грн., вересень 2019 року - 626638 грн., жовтень 2019 року - 644335 грн.
- п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ в частині не донарахування єдиного соціального внеску в сумі 317 939,16 грн., у т. ч. по періодам: 01.10.2017 - 31.12.2017 р. - 26 103,00 грн., 2018 р. - 137 602,08 грн., 2019 р. - 154 234,08 грн.;
- п. 8 ст. 9 Закону №2464 ФОП ОСОБА_1 не своєчасно нарахований єдиний внесок за липень 2018 р. в сумі 2467, 18 грн. та за вересень 2018 р. в сумі 148,92 грн.
Судом встановлено, що на підставі акта від 05.01.2021 року від 1/04-36-07-16/ НОМЕР_3 , із коригуваннями внесеними листом від 04.02.2021 року за №170/04-36-07-16-11, контролюючим органом складено:
Крім того, відповідачем було прийнято рішення №7667/04-36-24-09 від 01.03.2021 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2017 року.
Рішенням про результати розгляду скарги від 24.05.2021 року № 3620/л/99-00-06-02-01-09 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2021 року № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 11.02.2021 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області скасовано та вважати відкликаним з дати прийняття даного рішення, скаргу ОСОБА_1 від 01.03.2021 року в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) 11.02.2021 року № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 11.02.2021 року задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформувати та направити нові вимогу та рішення відповідно до вимог законодавства.

Також, рішенням про результати розгляду скарги від 22.06.2021 року Державною податковою службою України залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 11.02.2021 року № , № , №, № , № , а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 15.07.2021 року № 16216/6/99-00-04-02-03-06 залишено скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.03.2021 року № 7667/04-36-24-09/ НОМЕР_3 про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 - без змін.

Не погодившись з оскаржуваними рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цією позовною заявою до суду.

Отже, правомірність оскаржуваних рішень, винесених ГУ ДПС у Дніпропетровській області, є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно підпункту 78.1.4. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності у разі якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Так, відповідно до положень пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право, зокрема, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 86 ПК України результати перевірок оформлюються, зокрема, у формі акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками. Акт документальної виїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Таким чином, суд доходить висновку, що обов`язком контролюючого органу є доведення вини платника податків, у випадках передбачених ПК України, в той же час надання заперечень на акт перевірки, підтверджуючих документів, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу, є правом платника податків.

Відповідно до п. 1, 2, 6 розділу ІІ, п. 1, 6 розділу V «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. № 727, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2015р. за № 1300/27745, результати документальних перевірок оформлюються, зокрема, у формі акта, який складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками. В акті документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

До підписання акта документальної перевірки враховуються пояснення, надані посадовими особами платника податків або його законними представниками під час перевірки.

За результатами розгляду заперечень складається висновок, у якому зазначаються наведені в акті документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що контролюючий орган при надходженні заперечень на акт перевірки повинен здійснити перевірку фактів та даних, щодо яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях.

Як вже було встановлено судом, не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки №1/04-36-07-16/ від 05.01.2021 року, позивачем було подано до контролюючого органу заперечення на вказаний акт перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду вказаних заперечень, податковим органом зроблено висновок, що заперечення ППФО ОСОБА_1 на акт перевірки від 05.01.2021 року №1/04-36-07-16/ НОМЕР_3 підлягають частковому задоволенню, а саме: висновок акту перевірки викладено в наступній редакції:

- п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 298.3 ст. 298 ПК України донараховано єдиного податку у розмірі 168 207,87 грн. та підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи ОСОБА_1 з 01.10.2017 року;

- п.п. 49.18.2, п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2 п.п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України в частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2 кв-л 2017 р., за 2017 р., за 2018 р. та за 2019 р.;

- п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України донараховано ППФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 025 216,76 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 250 148,92 грн., за 2018 р. на суму 168 188,70 грн., за 2019 р. на суму 606 879, 14 грн.;

- п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України донараховано військового збору на загальну суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 20 845,74 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., в т.ч. за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.;

- п. 181.1, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, з урахуванням п.п. 54.3.1, п. 54.3 ст. 54, ст. 183 ПК України ФОП ОСОБА_1 донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 12 035 161 грн., у тому числі по періодам: жовтень 2017 року - 413557 грн., листопад 2017 року - 555 278 грн., грудень 2017 року - 595 146 грн., січень 2018 року - 530 925 грн., лютий 2018 року - 533 300 грн., березень 2018 року - 581 997 грн., квітень 2018 року - 519 607 грн., травень 2018 року - 413 138 грн., червень 2018 року - 381 538 грн., липень 2018 року - 388 147 грн., серпень 2018 року - 401774 грн., вересень 2018 року - 387 289 грн., жовтень 2018 року - 417 582 грн., листопад 2018 року - 421 722 грн., грудень 2018 року - 426 191 грн., січень 2019 року - 416 316 грн., лютий 2019 року - 418 663 грн., березень 2019 року - 457 896 грн., квітень 2019 року - 436 159 грн., травень 2019 року - 428 255 грн., червень 2019 року - 424 844 грн., липень 2019 року - 588 539 грн., серпень 2019 року - 626926 грн., вересень 2019 року - 626638 грн., жовтень 2019 року - 644335 грн.

- п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ в частині не донарахування єдиного соціального внеску в сумі 317 939,16 грн., у т. ч. по періодам: 01.10.2017 - 31.12.2017 р. - 26 103,00 грн., 2018 р. - 137 602,08 грн., 2019 р. - 154 234,08 грн.;

- п. 8 ст. 9 Закону №2464 ФОП ОСОБА_1 не своєчасно нарахований єдиний внесок за липень 2018 р. в сумі 2467, 18 грн. та за вересень 2018 р. в сумі 148,92 грн.

Тобто, податковий орган частково погодився з доводами позивача, викладеними в запереченнях на акт перевірки.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача в частині того, що контролюючим органом було здійснено самостійно виявлені помилки в акті перевірки, який зареєстрований належним чином, та твердження щодо позбавлення позивача права на подання письмових заперечень.

Суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що представник позивача брала участь у розгляді вищевказаних заперечень на акт перевірки у режимі відео конференції за допомогою програми ZOOM, що підтверджується протоколом від 04.02.2021 року № 1 зустрічі із представником платника податків - фізичної особи ФОП ОСОБА_1 - Козаренко Н.Ю. (довіреність від 02.02.2021 року , НМС 288908, зареєстрована в реєстрі № 220) для обговорення встановлених під час перевірки порушень.

Згідно вказаного протоколу, порушення мали місце у зв`язку з тим, що в ході проведення перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , на підставі банківських виписок, Інформаційної бази ДПС України «Податковий блок» - «Виторги», книг КОРО, Звітів комісіонера, Актів приймання-передачі наданих послуг по договору комісії, встановлено, що платником податків не було враховано в сумі доходу фізичної особи-підприємця, платника єдиного податку грошові кошти, отримані ФОП ОСОБА_1 від реалізації комісійного товару, які не були внесені на розрахунковий рахунок для перерахування комітенту, а використовувались на власні потреби, тобто грошові кошти отримані від реалізації комісійного товару ФОП ОСОБА_1 в неповному обсязі вносив на розрахунковий рахунок готівкових коштів від реалізації комісійного товару, а використовував їх у власних потребах при виплаті заробітної плати найманим працівникам.

Вказано, що ФОП ОСОБА_1 не виконував умови договору комісії, отриманий товар від комітента реалізував, при цьому, грошові кошти за товар перераховував не в повному обсязі. ФОП ОСОБА_1 частину готівкових коштів залишав у своєму розпорядженні. Але, при цьому, підписавши договір, платник податків був обізнаний про необхідність дотримання умов договору №01-03/16-61 від 01.03.2016 року, укладеного з ТОВ «Єрмак Голд».

Відповідно до протоколу № 1 від 04.02.2021 року ФОП ОСОБА_1 не визнано вину у повному обсязі, проте, не надано додаткових документів, що свідчили б про неумисне вчинення податкових правопорушень.

Згідно з п. 109.1 ст. 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Разом з тим, враховуючи озвучені порушення в ході зустрічі, а також, те, що платник податків не надав додаткових документів, що свідчили б про неумисне вчинення податкових правопорушень, податковий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 діяв умисно, оскільки останній самостійно створив умови, які не могли мати іншої мети, крім як не виконання або неналежне виконання умов договору, і як наслідок, вимог, установлених цим Кодексом, зокрема в частині заниження оподатковуваного доходу, сплати податків.

Також, платник податків, обравши спрощену систему оподаткування уявляв (був обізнаний), що граничний розмір доходу для платників єдиного податку 3 групи не повинен перевищувати, встановлений законодавством розмір (2017, 2018, 2019 роки - 5 млн. грн.).

Оскільки платник податків був обізнаний та мав можливість дотриматися норм чинного законодавства в частині законності перебування на спрощеній системі оподаткування, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, що призвело до податкового правопорушення, таке порушення вважається умисним.

При цьому доказів того, що платником податків було подано до податкового органу додаткові підтверджуючі документи, які б звільняли позивача від фінансової відповідальності, останнім не надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 29.12.2020 року було проведено зустріч із платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом № 3 від 29.12.2020 року.

Відповідно до вказаного протоколу, контролюючий орган також дійшов висновку про умисне податкове правопорушення позивача.

Крім того, суд зазначає, що п.п. 1.5.1 Методичних рекомендацій від 04.09.2020 року № 470 щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС від 04.09.2020 року № 470, з метою врахування наданих у встановленому порядку платником податків пояснень щодо встановлених під час перевірки порушень та врегулювання проблемних/спірних питань (у разі їх наявності) у межах термінів здійснення документальної перевірки рекомендується організовувати проведення робочих зустрічей з платником податків для обговорення встановлених під час перевірки порушень, пояснень платника податків, питань щодо повноти надання ним документів для перевірки та інших проблемних питань у разі їх виникнення.

Як встановлено судом, позивач не погодився з порушеннями встановленими під час перевірки.

Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі, про що зроблено відповідно відмітку. При цьому суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено складання акту про відмову від підпису в протоколах робочої зустрічі з платником податку.

Крім того, в п. 1.5.1 Методичних рекомендацій № 470 не визначено обов`язкових реквізитів по оформленню таких протоколів.

Також, суд зазначає, що вищезазначене не усуває порушень позивача, виявлених перевіркою.

Серед іншого, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп визначений статтею 292 ПК України.

Так, згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до пункту 292.3 1 статті 292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

Згідно з підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

В свою чергу, пунктом 292.4 статті 292 ПК України визначено, що у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Як встановлено судом, 01.03.2016 р. ТОВ «Єрмак Голд» як комітент та позивач як комісіонер уклали договір комісії № 01-03/16-61.

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з частиною 3 статті 1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Частиною 1 статі 1013 ЦК України визначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (статті 1018 ЦК України).

В даному випадку, згідно пункту 1.1 договору комісії від 01.03.2016 року № 01-03/16-61, комісіонер бере на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок комітента за обумовлену винагороду здійснити продаж третім особам товару, що належить комітенту, в кількості, асортименті і за цінами визначеними у накладних на кожну партію товару, що передається на комісію, а комітент бере на себе зобов`язання виплатити комісійну винагороду, визначену умовами цього договору.

Пунктом 1.3 договору визначено, що товари, передані комісіонеру, є власністю комітента до моменту їх продажу комісіонером третій особі (споживачеві).

Згідно з пунктом 4.3 договору перерахування грошових коштів, отриманих за продаж товару, на поточний рахунок комітента здійснюється комісіонером за кожні 7 календарних днів здійснення продажу товару у відповідності до виставлених комітентом рахунків. Виставлення рахунків здійснюється комітентом на підставі наданого комісіонером відповідного реєстру проданого товару на протязі кожних 7 календарних днів.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано до суду копій ані виставлених комітентом рахунків, ані реєстрів проданого товару, що передбачено п. 4.3 договору.

Разом з тим, як вже встановлено судом, в ході проведення перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, на підставі банківських виписок, Інформаційної бази ДПС України «Податковий блок» - «Виторги», книг КОРО, звітів комісіонера, актів приймання-передачі наданих послуг до Договору комісії встановлено, що платником податків не було враховано в сумі доходу фізичної особи - підприємця платника єдиного податку грошові кошти від реалізації комісійного товару, які ФОП ОСОБА_1 не були внесені на розрахунковий рахунок для перерахування комітенту.

Протягом 2017 року надходження виторгу через РРО становить 24 871 551,61 грн., в т.ч. готівка 23 621 445,59 грн., безготівкова (еквайринг) - 1 250 106,02 грн., при цьому, на розрахунковий рахунок у вигляді виручки за проданий на комісії товар від ФОП ОСОБА_1 надійшло - 19 506 765,00 грн. Дохід ФОП ОСОБА_1 у вигляді не перерахованих коштів комітенту за проданий на комісії товар становить - 4 114 680,59 грн.

Також протягом 2017 року на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшли суми комісійної винагороди у розмірі 3 873 339,03 грн.

Таким чином у 2017 році загальний обсяг доходу від здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування склав 7 988 019,62 грн.

Перевіркою встановлено, що граничного обсягу суми доходу, який дає право платникам єдиного податку (у т.ч. ІІІ групи) здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 досяг 30.09.2017 року , дохід склав 5 380 133,04 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року виторг за реалізований товар становить 17 339 896,69 грн., в т.ч. готівка - 16 886 752,04 грн., без готівка (еквайрінг) - 453144,65 грн. На розрахунковий рахунок у вигляді виручки за проданий товар на комісії від ФОП ОСОБА_1 надійшло 14 282 865,00 грн.

Дохід ФОП ОСОБА_1 у вигляді не перерахованих коштів комітенту за проданий на комісії товар становить 2 603 887,04 грн. Також, за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року на банківські рахунки ФОП ОСОБА_1 надійшли суми комісійної винагороди у розмірі 2 776 246 грн.

Таким чином ФОП ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року отримано дохід в сумі 5 380 133,04 грн.

Як вбачається з акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях платника єдиного податку за період 1-3 квартали 2017 року задекларовано загальну суму доходу у розмірі 2 776 246,00 грн. та визначено податкові зобов`язання по єдиному податку за ставкою 5 % в сумі 138 812,32 грн.

Перевіркою достовірності визначення обсягу сум доходу відображеного в податкових деклараціях платника єдиного податку за ІІІ квартал 2017 року, встановлено його заниження в сумі 2 603 887,46 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 293.3 ст. 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно з п. 293.4 ст. 293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків, зокрема, до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу;

Відповідно до п. 293.3 ст. 293, п. 293.8 ст. 293 ПК України розрахунок єдиного податку ФОП ОСОБА_1 :

сума отриманого протягом 01.01.2017 - 30.09.2017 року доходу - 5 380 133,04 грн.;

розмір доходу, до якого застосовується ставка 5 % - 5 000 000 грн.;

податкові зобов`язання з єдиного податку 5 000 000 х 5 % = 250 000 грн.;

розмір доходу, до якого застосовується ставка 15% - 380 133,04 грн.;

податкові зобов`язання з єдиного податку 380 133,04 грн. х 15% = 57020,19 грн.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях платника єдиного податку за період 1-3 квартали 2017 року визначено податкові зобов`язання по єдиному податку за ставкою 5 % в сумі 138 812,32 грн.

Таким чином, у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року ФОП ОСОБА_1 занизив суму зобов`язань з єдиного податку у розмірі 168 207,87 грн.

Суд зазначає, що згідно з п.п. 298.2.3 п. 298.3 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Відповідно до п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Таким чином, за порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 298.3 ст. 298 ПК України, правомірно донараховано єдиного податку у розмірі 168 207, 87 грн. та відповідно підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи ОСОБА_1 з 01.10. 2017 року.

Тому, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення №7667/04-36-24-09 від 01.03.2021 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2017 року та зобов`язання Головного управління ДПС в Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи (ставка 5% до доходу без реєстрації ПДВ) з дати анулювання реєстрації - 01.10.2017 року, не підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був перейти на сплату інших податків і зборів з 01.10.2017 року, відповідно до ПК України.

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що ФОП ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017-2019 роки, чим порушено п. 49.18.2, п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2 п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже, суд робить висновок, що податкове повідомлення рішення від 11.02.2021 року № на суму 1020,00 грн. не підлягає скасуванню.

Крім того, на підставі даних Інформаційної бази ДПС України «Податковий блок» - «Виторги», книг КОРО, встановлено, що протягом жовтня-грудня 2017 років надходження виторгу через РРО становить 7 531 654,65 грн., в т.ч. готівка - 6 734 693,28 грн., безготівкова (еквайринг) - 796 961,37 грн.

Протягом жовтня - грудня 2017 року на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшли суми комісійної винагороди у розмірі 1 096 992,67 грн.

Таким чином, у 2017 році загальний дохід від здійснення підприємницької діяльності склав 8 628 647,32 грн.

Так, відповідно до п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Судом встановлено, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 документально підтверджено витрати, які пов`язано з господарською діяльністю за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року на загальну суму 7 238 931,08 грн.

Крім того, під час перевірки ФОП ОСОБА_1 підтверджено витрати, які пов`язані з господарською діяльністю за період з 01.10.2017 року по 28.12.2019 року на загальну суму 55 887 851,94 грн., з них: за 2017 рік - 7 238 931,08 грн., за 2018 рік - 26 021 652,65 грн.; за 2019 рік - 22 627 268,21 грн.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2017-2019 роки встановлено його заниження на загальну суму 5 695 648,73 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 1 389 716,24 грн., за 2018 р. на суму 934 381,69 грн., за 2019 р. на суму 3 371 550,80 грн. внаслідок заниження доходу, чим порушено п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 025 216,76 грн., в т.ч. за 2017 рік - 250 148,92 грн., за 2018 рік - 168 188,70 грн., за 2019 рік - 606 879, 14 грн.

Отже, суд доходить висновку, що податкове повідомлення - рішення від 11.02.2021 року № на суму 1281520,95 грн. є правомірним, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно з п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в порушення п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України донараховано військового збору на загальну суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 20 845,74 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.

Суд вважає, що податкове повідомлення - рішення від 11.02.2021 року № на суму 106793,40 грн. не підлягає скасуванню, а тому, позовна вимога, заявлена відносно позивача не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п. 183.1, п. 183.4 ст. 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, внаслідок виявлених під час перевірки порушень, як вже встановлено судом, підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку 3 групи ОСОБА_1 з 01.10.2017 року.

Отже, ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був подати реєстраційну заяву не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів та зареєструватися платником податку на додану вартість з 11.10.2017 року, однак вказане позивач не здійснив, чим порушив п. 181.1, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183 ПК України.

Згідно з п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

У періоді з 11.10.2017 року по 28.12.2019 року ФОП ОСОБА_1 реалізовано товару, надано послуг по реалізації переданого по Договору комісії №01-03/16-61 від 01.03.2016 року та отримано комісійної винагороди на загальну суму 60 178 804,26 грн., в т.ч. по періодам: з 11.10.2017 року по 31.10.2017 року - 2 067 783 грн.; листопад 2017 року - 2 776 389,04 грн., грудень 2017 року - 2 975 732, 23 грн., січень 2018 року - 2 654 622,33 грн.; лютий 2018 року - 2 666 498,95 грн., березень 2018 року - 2 909 983, 45 грн.; квітень 2018 року - 2 598 035,10 грн., травень 2018 року - 2 065 691,13 грн., червень 2018 року - 1 907 689,83 грн., липень 2018 року - 1 940 734,70 грн., серпень 2018 року - 2 008 868,03 грн., вересень 2018 року - 1 936 442,91 грн., жовтень 2018 року - 2 087 909,32 грн., листопад 2018 року - 2 108 611,67 грн., грудень 2018 року - 2 130 952,76 грн.; січень 2019 року - 2 081 579,41 грн.; лютий 2019 року - 2 093 314,92 грн. березень 2019 року - 2 289 481,43 грн., квітень 2019 року - 2 180 794,39 грн, травень 2019 року - 2 141 274,43 грн., червень 2019 року - 2 124 219,08 грн., липень 2019 року - 2 942 696,59 грн., серпень 2019 року - 3 134 631,69 грн., вересень 2019 року - 3 133 191, 82 грн.; жовтень 2019 року - 3 221 676,05 грн., листопад 2019 року - діяльність не здійснювалась; грудень 2019 року - діяльність не здійснювалась.

Згідно з п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

За приписами п. 193.1 ст. 193 ПК України ставка податку на додану вартість становить 20 %.

На порушення вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183 ПК України ФОП ОСОБА_1 не подав реєстраційну заяву у визначений термін та не зареєструвався платником податку на додану вартість.

В порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, з урахуванням п.п. 54.3, ст. 54, ст. 183 ПК України ФОП ОСОБА_1 не нараховано та до бюджету не сплачено податок на додану вартість всього у розмірі 12 035 761 грн., у т.ч. по періодам: жовтень 2017 року - 413 557 грн., листопад 2017 року - 555 278 грн., грудень 2017 року - 595 146 грн., січень 2018 року - 530 925 грн., лютий 2018 року - 533 300 грн., березень 2018 року - 581 997 грн., квітень 2018 року - 519 607 грн., травень 2018 року - 413 138 грн., червень 2018 року - 381538 грн., липень 2018 року - 388 147 грн., серпень 2018 року - 401 774 грн., вересень 2018 року - 387289 грн., жовтень 2018 року - 417582 грн., листопад 2018 року - 421 722 грн., грудень 2018 року - 426 191 грн., січень 2019 року - 416 316 грн., лютий 2019 року - 418 663 грн., березень 2019 року - 457 896 грн., квітень 2019 року - 436 159 грн., травень 2019 року - 428 255 грн., червень 2019 року - 424 844 грн., липень 2019 року - 588 539 грн., серпень 2019 року - 626926 грн., вересень 2019 року - 62638 грн., жовтень 644335 грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що податкове повідомлення - рішення від 11.02.2021 року № на суму 15044701,25 грн., прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області правомірно, відповідно скасуванню не підлягає.

Решта доводів сторін висновків суду не спростовують.

З огляду на зазначене вище, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних підстав, суд доходить висновку, що позивачем не надано до суду належних доказів протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23.11.2021 року.

Суддя І.О. Лозицька