Справа № 420/22536/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника агропромислового підприємства «Протос» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом агропромислового підприємства «Протос» (товариство з обмеженою відповідальністю) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного надійшов адміністративний позов агропромислового підприємства «Протос» (товариство з обмеженою відповідальністю) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича №57506219 від 07.11.2018 року про стягнення з боржника Агропромислового підприємства «Протос» (Товариство з обмеженою відповідальністю) основної винагороди приватного виконавця у сумі 1 199 906,77 гривень.

Поряд з позовною заявою, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить зупинити стягнення на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича №57506219 від 07.11.2018 року про стягнення з боржника Агропромислового підприємства «Протос» (Товариство з обмеженою відповідальністю) на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. основної винагороди приватного виконавця у сумі 1 187 130,12 гривень.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що 20.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком Сергієм Борисовичем, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови №57506219, виданої 07.11.2018 приватний виконавцем Долинським М.М. про стягнення з АП "Протос" на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1187130,12 грн. В ході примусового виконання постанови про стягнення основної винагороди, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка С.Б. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.02.2021 м. Одеса описано та накладено арешт на дріжжевий цех, загальною площею 881,9 кв.м., розташований за адресою, Одеська область, смт. Овідіополь, вулиця Дзержинського, 1 -г, що належить АП «ПРОТОС». 01.11.2021року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком С.Б. на адресу ДП «СЕТАМ» направлено заявку щодо передачі на реалізацію нежитлової нерухомості 01.12.2021 року призначено проведення перших електронних торгів з продажу дріжжевого цеху, загальною площею 881,9 кв.м., розташованого за адресою, Одеська область, смт. Овідіополь, вулиця Дзержинського, 1-г (лот № 499321). Стартова ціна продажу 2 621 033,00 грн.

Отже, представник позивача зазначає, що станом на теперішній час проводяться виконавчі дії на підставі оскаржуваної в судовому порядку постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, а відтак, у разі задоволення позовних вимог та скасування постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, виконання такого рішення може бути ускладненим або унеможливленим, оскільки майно позивача може бути реалізоване приватним виконавцем на аукціоні в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, яка стягується в рамках виконання виконавчого напису нотаріуса, який був повернутий за заявою стягувача, без фактичного виконання.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Суд зазначає, що позивачем оскаржено до суду постанову державного виконавця про стягнення з боржника Агропромислового підприємства «Протос» (Товариство з обмеженою відповідальністю) основної винагороди приватного виконавця у сумі 1 199 906,77 гривень.

З метою забезпечення реального виконання постанови приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком С.Б. на адресу ДП «СЕТАМ» направлено заявку щодо передачі на реалізацію нежитлової нерухомості. 01.12.2021 року призначено проведення перших електронних торгів з продажу дріжжевого цеху, загальною площею 881,9 кв.м., розташованого за адресою, Одеська область, смт. Овідіополь, вулиця Дзержинського, 1-г (лот № 499321). Стартова ціна продажу 2621033,00 грн.

Проте, позивачем не наведено та не надано жодних доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Одне лише зазначення про можливу реалізацію майна позивача не є доказом того, що захист прав, свобод та інтересів позивача у разі задоволення адміністративного позову стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, спосіб в який позивач просить забезпечити адміністративний позов застосовується у разі, якщо на підставі стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Разом з тим, постанова приватного виконавця про стягнення з боржника Агропромислового підприємства «Протос» (Товариство з обмеженою відповідальністю) основної винагороди приватного виконавця не є документом на підставі якого здійснюється безспірне списання коштів.

При цьому, забезпечення виконання постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця здійснюється шляхом вчинення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, з урахуванням наведених обставин, а також неможливість застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову, приймаючи до уваги недоведеність представником позивача існування обґрунтованих сумнівів, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст.150, 151, 168, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника агропромислового підприємства «Протос» (товариство з обмеженою відповідальністю) про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом агропромислового підприємства «Протос» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом агропромислового підприємства «Протос» (товариство з обмеженою відповідальністю) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин