Справа № 160/8066/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року Справа № 160/8066/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" про визнання протиправними та скасування постанов,-
20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", в якій просить:
ОСОБА_1 з 1991 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що документально підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Позивач вважає, що вказані постанови є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
28 вересня 2021 року на адресу відповідача та третьої особи надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзив на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, пояснень на позовну заяву не надала, із заявами та клопотаннями на адресу суду не зверталась.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 16 червня 2018 року позивач змінила прізвище з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ".
Відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним РВ у м.Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 05 жовтня 2012 року, позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 16 травня 2005 року.
Також, в означеній заяві стягувач просив приватного виконавця звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.
01 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №64661834.
Судом встановлено, що за вказаною постановою вирішено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за наступними реквізитами:
основну нагороду приватного виконавця у розмірі 1 720,88 грн. на користь приватного виконавця Табінського Олега Володимировича.
Загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим провадженням №64661834 складає 20 880,69 грн.
Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, протиправними та безпідставними, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Частинами 1,2 статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
У частині 1 статті 4 Закону №1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме: у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно із приписами частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ).
На підставі частини 1 статті 28 Закону №1404-VIIІ, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Крім того, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" №1403-VIII від 02.06.2016 .
Згідно зі статтею 1 Закону №1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частинами 1, 2 статті 25 Закону №1403-VIII, визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Положеннями статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 установлено, що "місце перебування" - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; "місце проживання" - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; "реєстрація" - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Частиною 2 статті 2 Закону №1382-IV визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).
У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (абз. 4 п. 3 розд. ІІІ Інструкції №512/5).
Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно із пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції №512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
За змістом пункту 13 розділу ІІІ Інструкції №512/5, приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою (додаток 3).
Відповідно до пунктів 1 та 2 глави 12 розділу І Порядку №296/5, захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.
Згідно з підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:
- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;
- дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;
- номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;
- строк, за який має провадитися стягнення;
- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Пунктом 4 Глави 16 розділу II Порядку №296/5 визначено зміст виконавчого напису, зокрема, найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).
Відповідно до підпунктів 7.1, 7.6 глави 16 розділу II Порядку №296/5, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.
Під час розгляду справи судом встановлено, що приватний виконавець Табінський Олег Володимирович здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Також встановлено, що боржником у виконавчому провадженні №64661834 є фізична особа " ОСОБА_1 ", вірне прізвище до шлюбу " ОСОБА_1 " яка, згідно штемпелю у паспорті (серія НОМЕР_1 з 16.05.2005 по теперішній час) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Підставою для прийняття відповідачем до виконання виконавчого документу стало зазначене у заяві про примусове виконання рішення фактичне місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 .
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена в заяві про відкриття виконавчого провадження адреса місця проживання боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.
З аналізу встановлених обставин вбачається, що місце проживання та місце роботи боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Табінський Олег Володимирович здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №64661834 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Жодних доказів проживання, перебування позивача у місті Києві, як і знаходження в останньому її майна відповідачем суду не надано.
Зазначена вище адреса місця проживання позивача у місті Києві вперше була зазначена приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем у виконавчому написі, після чого була вказана у заяві приватному виконавцю про примусове виконання виконавчого напису.
Водночас, вказана у виконавчому написі та заяві стягувача інформація про проживання боржника у місті Києві не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на дату відкриття виконавчого провадження, оскільки у протилежному випадку допускалася б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу.
При цьому, суд враховує, що Закон №1404-VIII не передбачає можливості передачі приватним виконавцем виконавчого документа після відкриття виконавчого провадження у разі отримання інформації про відсутність у його виконавчому окрузі місця проживання чи майна боржника, а тому перевірка відповідних даних має проводитись саме на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки здійснення заходів примусового виконання вимог виконавчого документа у м.Києві значно обмежує права боржника на участь у виконавчому провадженні з огляду на територіальну віддаленість через фактичне проживання позивача у Дніпропетровській області.
Отже, у даному випадку відповідач, отримавши заяву про примусове виконання рішення, повинен був перевірити, чим підтверджується факт проживання позивача у місті Києві, оскільки з документів чітко вбачається, що зареєстрованим, тобто документально підтвердженим місцем проживання позивача, згідно штемпелю у паспорті (серія НОМЕР_1 з 16.05.2005 по теперішній час) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , і, встановивши, що таких доказів немає, повернути виконавчий документ стягувачу.
Така ж позиція викладена Верховним Судом у постановах від 29.04.2021 року у справі №300/3258/20, від 05.05.2021 року у справах №620/2957/20, №280/5862/20.
Тобто, Верховний Суд висловив правові висновки щодо правильного застосування норм матеріального права з приводу спірних правовідносин і ці правові висновки, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, є обов`язковими для судів.
За таких обставин, суд повинен керуватися останньою практикою Верховного Суду.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у відповідача - приватного виконавця, на час відкриття виконавчого провадження №64661834 не було доказів проживання, перебування боржника у виконавчому окрузі міста Києва, у зв`язку з чим оскаржувана постанова від 01.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64661834 прийнята відповідачем всупереч вимог частини 2 статті 24 Закону України №1404-VIII, оскільки виконавчий документ прийнято до виконання з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
Згідно із пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
На цій підставі приватний виконавець дійшов висновку про проживання боржника у м.Києві та, як наслідок, наявність підстав для відкриття ним виконавчого провадження.
Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.03.2021 року, яка винесена у межах виконавчого провадження №64661834, суд зазначає наступне.
Пунктом 23 частини 1 статті 4 КАС України визначена похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Зважаючи на те, що спірна постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.03.2021 року винесена у межах виконавчого провадження №646648134, водночас постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2021 року №64661834 судом визнано протиправною, суд приходить до висновку, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, також підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а відповідна позовна вимога - задоволенню.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приватним виконавцем, як суб`єктом владних повноважень не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок коштів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (РНОКПП НОМЕР_4 ) судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок коштів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст.287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядок встановлений ч.6 ст.287 КАС України до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник