Справа № 240/16098/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Житомир справа № 240/16098/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа:Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо утримання 50 відсотків з нарахованої державної соціальної допомоги як інваліду 2-ї грипи;

- зобов`язати відповідача повернути на банківський рахунок позивача утримані кошти нарахованої державної соціальної допомоги як інваліду 2-ї групи.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення не здійснюється із сум неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги. Однак, відповідач протиправно здійснював утримання 50% є нарахованої позивачу державної соціальної допомоги. Вважає дії відповідача протиправними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Залучено Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали:

- належним чином завірені копії документів, на підставі яких здійснюється утримання коштів з ОСОБА_1 ;

- довідку про види та розміри виплат, які здійснюються ОСОБА_1 Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у період із 01.01.2020 по даний час.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 12.08.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що у період із 01.01.2020 по 10.08.2021 на виконанні у Центрі перебувало 5 постанов Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звернення стягнення з доходів боржника - ОСОБА_1 . Центр здійснював відрахування із нарахованих доходів боржника з урахуванням вимог ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження, якими визначено, що загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50% заробітної плати". Вважають, що дії Центру є правомірними, а позовні вимоги безпідставними. До відзиву додано довідку про розмір державної соціальної допомоги, нарахованої позивачу; Довідку №33271/08 від 11.08.2021 про нараховану та виплачену державну соціальну допомогу ОСОБА_1 ; копії постанов Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Доповнення до відзиву надійшли до суду 13.08.2021.

У період із 13.09.2021 по 24.09.2021 головуюча суддя перебувала у відпустці, а із 01.11.2021 по 05.11.2021 - у відрядженні.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №863220.

Сторонами визнається, що позивачу було призначено державну соціальну допомогу, згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", як особі з інвалідністю 2 групи.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується та позивачем визнається наявність відкритих виконавчих проваджень з примусового стягнення коштів, боржником у виконавчих провадженнях є ОСОБА_1 .

Доказів оскарження та/або скасування постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо ОСОБА_1 , до суду не надано.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) направив позивачу для виконання та до відома постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника: від 09.09.2019 у ВП №59609039, від 29.05.2020 у ВП №62198669, від 06.11.2019 у ВП №60483288, від 29.05.2020 у ВП №62198656, від 06.11.2019 у ВП №60483776, - боржником у яких є ОСОБА_1 .

Відповідачем не заперечується, що щомісяця із сум державної соціальної допомоги, яку призначено ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2 групи, утримувались кошти в рахунок погашення сум за виконавчими провадженнями. Розмір утриманих коштів становить 50% суми державної соціальної допомоги.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що відповідач не має права утримувати з сум призначеної їй державної соціальної допомоги кошти, оскільки, на переконання позивача, на такі кошти не може бути звернено стягнення в силу приписів ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи дії відповідача щодо стягнення 50% суми державної соціальної допомоги необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, другої статті 68 Закону № 1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до статті 73 Закону № 1404-VІІІ стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

2. Стягнення не здійснюється також із сум:

1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;

2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;

3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;

4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Крім того, згідно з частиною першою статті 69 Закону № 1404-VІІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

При цьому у силу приписів статті 70 Закону №1404-VІІІ, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується наявність п`яти чинних постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Частиною 3 статті 70 Закону №1404 встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, розмір відрахувань, що можуть бути утримані з кожної виплаченої фізичній особі (боржнику) суми доходу у вигляді заробітної плати чітко регламентований статтею 70 Закону № 1404-VІІІ та обмежується 50% доходів боржника.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що її дохід з якого відповідач утримує 50%, не підлягає стягненню, оскільки є неоподатковуваним розміром матеріальної допомоги.

Суд вважає таке твердження позивача помилковим, з огляду на наступне.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що позивач отримує державну соціальну допомогу, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд визначає Закон України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Статтею 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" визначено, що державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю;

Приписами статті 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної соціальної допомоги:

державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю;

державна соціальна допомога на догляд.

Отже, позивач, як особа з інвалідністю отримує державну соціальну допомогу, а не матеріальну допомогу, як помилково вважає.

Статтею 15 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю". У всіх випадках звернення стягнень на розмір державної соціальної допомоги за одержувачем державної соціальної допомоги зберігається не менш як 50 відсотків належного розміру державної соціальної допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача, щодо звернення стягнення з державної соціальної допомоги, яку отримує позивач, є правомірними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (вул. Чуднівська, 105,м.Житомир,10005), третя особа: Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборності, 13, м.Новоград-Волинський, Житомирська область,11700) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук