Справа № 460/10136/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2021 року м. Рівне№ 460/10136/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУНІ" до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУНІ" (далі по тексту - ТОВ «ГРУНІ», позивач) звернулося з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови № РВ-181/261/000017/ТД-ФС від 28.05.2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Позов обґрунтовано тим, що спірна постанова є протиправною, оскільки жодних належних та допустимих доказів здійснення трудових обов`язків без оформлення трудових відносин пов`язану саме з ТОВ «ГРУНІ» особами, які там перебували, в ній не наведено. В спірній постанові також не наведено посилань на докази чи документи, на підставі яких вказані особи працюють в ТОВ «ГРУНІ». Не наведено в постанові і доказів виконання вказаних обов`язків цими особами. Позивач також стверджує, що під час інспекційного відвідування інспектори з праці обмежились лише усним опитуванням вказаних вище осіб з метою встановлення їх анкетних даних і усі свої висновки побудували виключно на власній, причому досить довільній, оцінці фактичних обставин справи. Вказував, що оскаржувана постанова № РВ-181/261/000017/ТД-ФС від 28.05.2021 року не відповідає критеріям добросовісності, обґрунтованості та розсудливості, прийнята з порушенням встановленої законом процедури, а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 22.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови виданої 28.05.2021 Управлінням Держпраці у Рівненській області №РВ-181/261/000017/ТД-ФС - до набрання законної сили рішенням суду по справі № 460/10136/21.

Управлінням Держпраці у Рівненській області подано відзив на позовну заяву, згідно з яким, спірна постанова є правомірною, оскільки за результатами проведення позапланового заходу державного контролю встановлено, що підтверджуючих документів щодо офіційного працевлаштування працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували 25.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 посадовими особами ТОВ "ГРУНІ" не надано. Таким чином, стверджує відповідач, трудові відносини між ТОВ "ГРУНІ" та працівниками на час проведення інспекційного відвідування не укладені, чим порушено вимоги частини 1 статті 21 КЗпП України та частини 3 статті 24 КЗпП України. Просив в позові відмовити повністю.

Ухвалою суду від 07.10.2021 закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду, постановленою без виходу судді до нарадчої кімнати вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУНІ" (місцезнаходження: Україна, 35309, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Корнин, вулиця Центральна, будинок 40; ідентифікаційний код юридичної особи: 42773477) зареєстроване як юридична особа 25.01.2019 (номер запису: 0003639). Основним видом економічної діяльності підприємства за КВЕД є 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

У період з 25.03.2021 по 07.04.2021, відповідно до наказу Управління Держпраці у Рівненській області від 25.03.2021 №261, направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 25.03.2021 №209-Н/09-27 уповноваженими особами відповідача було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання законодавства у сфері праці ТОВ "ГРУНІ".

За наслідками зазначеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) Управлінням Держпраці у Рівненській області було складено акт від 07.04.2021 № РВ-181/261/АВ, у якому зафіксовано, зокрема наступні порушення:

- в порушення вимог частини 1 статті 21 КЗпП України, керівництвом ТОВ «ГРУНІ» не укладено трудовий договір з наступними працівниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які працюють та виконують трудові функції у ТОВ «ГРУНІ», що знаходиться по АДРЕСА_1;

- частини 3 статті 24 КЗпП України - 25.03.2021 керівництвом ТОВ «ГРУНІ» було допущено до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які працювали та виконували трудові функції у ТОВ «ГРУНІ», що знаходиться по АДРЕСА_1 (місце провадження господарської діяльності ТОВ "ГРУНІ»).

28 травня 2021 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області Нос М.В. за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту складеного за результатами проведення інспекційного відвідування від 07 квітня 2021 року № РВ-181/261/АВ винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № РВ-181/261/000017/ТД-ФС від 28.05.2021 року.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суд повинен перевірити, чи прийняті оскаржувані рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема, в межах повноважень, на законних підставах та з дотриманням встановленої процедури на засадах розумності, добросовісності та пропорційності.

Спірні у цій справі правовідносини урегульовані, зокрема, Законом від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V), статтею 259 КЗпП України, а також Порядком №295.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з преамбулою до Закону № 877-V, ним визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Тобто, закон визначає, що планові та позапланові заходи можуть проводитись у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом № 877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону № 877-V органи Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), забезпечують дотримання принципів державного нагляду (контролю); вимог щодо місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмежень у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактувань норм на користь суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборони на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерій ризику; права суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальності посадових осіб органу державного нагляду (контролю); прав суб`єктів господарювання; права на консультативну підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю) та умов віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі незатвердження відповідних критеріїв розподілу.

Зі змісту частини четвертої-п`ятої статті 2 Закону № 877-V вбачається, що органи Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю) керуються цим Законом з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, водночас мають забезпечити дотримання вимог норм перелічених у частині четвертій статті 2 Закону № 877-V.

Спеціальним законом, який відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V повинен враховуватися органами Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), є КЗпП України, зокрема, Глава XVIII "Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю".

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 805/430/18-а.

Згідно зі статтею 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктом 1 Положення про територіальні органи Державної служби України з питань праці, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2015 року за № 438/26883, Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

На виконання частини першої статті 259 КЗпП України Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 295, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування, пункт 1).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку № 295.

Згідно із підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Відповідно до підпункту 4 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для призначення проведення інспекційного відвідування ТОВ "ГРУНІ" слугував підпункт 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ №823 від 21.08.2019 року.

В ході проведення позапланового заходу контролю (інспекційного відвідування) на підставі доручення Прем`єр-міністра України Д. Шмигаля від 11.03.2021 року № 10033/1/1-20 у ФОП ОСОБА_4 за місцем здійснення господарської діяльності - АДРЕСА_1 , було одночасно проведено інспекційне відвідування і у ТОВ «Груні», яке проводить господарську діяльність за тією ж адресою.

За змістом пункту 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Водночас за змістом частини 11 статті 4 Закону № 877-V плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Щодо постанови про накладення штрафу № РВ-181/261/000017/ТД-ФС від 28.05.2021 року, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідач наголошує, що в ході інспекційного відвідування встановлено допуск ТОВ "ГРУНІ" певних осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем виключно на підставі присутності зазначених вище осіб на території здійснення господарської діяльності позивача, зафіксованої на відеозапис у день проведення інспекційного відвідування, зроблено висновки про існування між позивачем та даними особами трудових відносин, без укладення трудового договору.

З дослідженого відеозапису інспекційного відвідування судом встановлено, що на ньому міститься тільки відеозапис під час яких працівники управління Держпраці та Національної поліції в Рівненській області з`ясовують анкетні дані осіб яких не було встановлено під запис, безпосередньої участі у виробничому процесі по виготовленню та фасуванні деревного вугілля.

На підставі відеозапису судом також встановлено, що під час опитування таких осіб, останні не підтверджували факт їхнього перебування в трудових відносинах з позивачем, виконання ними роботи та отримання за це заробітної плати.

Представником відповідача підтверджено також ту обставину, що письмові пояснення у осіб, які були присутні у день проведення інспекційного відвідування в ТОВ «ГРУНІ» не відбиралися.

Поряд з тим, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження описаних в акті № РВ-181/261/АВ від 07.04.2021 року обставин повідомлення фінансовим директором ТОВ «ГРУНІ» ОСОБА_5 про участь неоформлених працівників спільно з оформленими працівниками у виробничому процесі по виготовленню та фасуванні деревного вугілля.

На іншому дослідженому судом відеозаписі, який було здійснено в цеху фасування ТОВ «ГРУНІ», вбачається, що під час виробничого процесу спільно з оформленими працівниками відсутні неоформлені працівники такі як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про яких зазначено в акті № РВ-181/261/АВ від 07.04.2021 року.

Доказів того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебували у трудових відносинах з ТОВ «ГРУНІ» без належного на те оформлення, крім письмових пояснень інспекторів Управління держпраці у Рівненській області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суду надано не було.

З урахуванням зазначених доказів суд дійшов висновку, що перебування осіб на території здійснення господарської діяльності позивача, не свідчить про існування трудових відносин між ними та не підтверджує фактичного допущення зазначених осіб до роботи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними та допустимими доказами порушення позивачем законодавства про працю, а тому оскаржуваний припис та постанови про накладення штрафу суд вважає протиправними, прийнятими упереджено, без урахування фактичних обставин справи.

Водночас суд звертає увагу на порушеннях, допущених суб`єктом владних повноважень, щодо порядку та строків проведення перевірки.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, належних та достовірних доказів щодо предмета доказування суду не надав, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вимоги ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на суму 2270,00 грн., сплачені як судовий збір згідно з платіжним дорученням від 16.07.2021 №298, що знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУНІ" (вул.Центральна, буд.40,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304, ідентифікаційний код 42773477) до Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області № РВ-181/261/000017/ТД-ФС від 28.05.2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУНІ" (вул.Центральна, буд.40,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304, ідентифікаційний код 42773477) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7,м. Рівне,33028, ) судовий збір у розмір 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19.11.2021.

Суддя В.В. Щербаков