Справа № 280/8561/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року Справа № 280/8561/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
15 вересня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Міністерства оборони України (далі відповідач, МО України), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 1 протоколу №122 від 29.07.2021 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності І групи, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою суду від 20.09.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.12.2016 медико-соціальною експертною комісією встановлено ступінь втрати працездатності 10%, у зв`язку з отриманням травми пов`язаної із захистом Батьківщини. Вказує, що 23.01.2019 йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини. В подальшому, 09.08.2020 при повторному огляді позивачу встановлено І групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаним із захистом Батьківщини. Зазначає, що у зв`язку із встановленням І групи інвалідності він звернувся Міністерства оборони України з клопотання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, проте, відповідачем було безпідставно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав. У письмовому відзиві вказав, що Міністерства оборони України є обґрунтованою та правомірною, оскільки Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також підзаконними нормативно-правовими актами, визначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Відповідач вказує на те, що 05.12.2016 позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 10%, у зв`язку з чим йому було здійснено виплату одноразової грошової допомоги. Зазначає, що встановлення інвалідності І групи позивачу при повторному огляді відбулось 09.08.2020, тобто більше ніж через 2 роки, що зумовлює відсутність підстав для прийняття рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

05.12.2016 ОСОБА_1 встановлено 10% ступеня втрати працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

23.01.2019 під час первинного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №1024179 від 23.01.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по №280/5335/19, зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності III групи, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975 у розмірі, передбаченому ч.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності 23.01.2019, з урахуванням раніше виплаченої суми.

09.08.2020 позивачу при повторному огляді встановлено І групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язано із захистом Батьківщини.

У зв`язку із встановленням І групи інвалідності позивач звернувся до МО України, через Запорізький обласний ТЦК та СП, з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.07.2021 №122, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги стало посилання відповідача на те, що І група інвалідності ОСОБА_1 встановлена понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності.

Суд зазначає, що Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За змістом пункту 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок про те, що виплата ОГД з підстав встановлення інвалідності та/або встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності не є самостійними та окремими підставами для виплати ОГД, оскільки визначальним для встановлення права на виплату ОГД є не ступінь тяжкості ушкодження здоров`я, а рішення органу МСЕК про наявність такого ушкодження (яке викликало втрату працездатності або встановлення групи інвалідності).

Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 грудня 2020 року у справі №725/4136/17.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Згідно з пунктом 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відтак пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено вирішення питання виплати ОГД шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували.

Одночасно, цією нормою також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я.

Проте, ті особи, стан здоров`я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров`я, втрачають право на виплату ОГД, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на вищезазначене, дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 2 грудня 2020 року у справі №1.380.2019.006957, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 по справі №120/1985/20-а.

Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року позивачу встановлено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 10150,00 грн.

Зазначені обставини встановленні рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по справі №280/5335/19.

В подальшому, 23 січня 2019 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а 09.08.2020 І групу інвалідності.

Отже, оскільки з дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивачу (05 грудня 2016 року) до дня встановлення І групи інвалідності (09.08.2020) минуло понад два роки, то позивач не має права на отримання ОГД в більшому розмірі.

При цьому суд зазначає, що рішенням відповідача позивачу була призначена та виплачена ОГД, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а тому збільшення ступеня втрати здоров`я останнім могло би бути підставою для виплати різниці між розміром допомоги за групу інвалідності та вже виплаченою сумою допомоги, за умови, що зміни здоров`я позивача відбулися у межах дворічного строку.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 240/10153/19 та узгоджується з підходами, які застосовані Конституційним Судом України у рішенні від 22 квітня 2020 року № 3-р(І)/2020, а також Європейським судом з прав людини у рішенні Popoviж and others v. Serbia (заява № 26944/13 та ін.).

Таким чином, відповідач, приймаючи рішення, яким позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час ухвалення рішення, суд враховує висновки Верховного Суду, викладених, зокрема, в постановах від 15 липня 2020 року у справі №240/10153/19, від 2 грудня 2020 року у справі №1.380.2019.006957, від 21 грудня 2020 року у справі №725/4136/17, від 24.06.2021 по справі №120/1985/20-а.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя І.В. Новікова