Справа № 420/13976/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., за участю секретаря Сініцина А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» (65016, м. Одеса, вул. Літературна, 8, прим. 6) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19 липня 2021 року № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19 липня 2021 року №.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 26.05.2021 року по 03.06.2021 року проводилась документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро», з питань дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні за березень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість. За результатами даної перевірки складено Акт перевірки №11170/15-32-07-05/43084026 від 10.06.2021 року. З висновками акту перевірки позивач не погодився та надав заперечення. Відповідач частково задовольнив заперечення позивача та за результатами розгляду заперечень відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: № та №.

Позивач не погоджується з висновками ГУ ДПС в Одеській області та вважає податкові-повідомлення рішення противоправними та такими, що підлягають скасуванню.

20.09.2021 року за вх. № 51824/21 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки оформленої актом «Про результати документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні за березень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітніх періодів зазначених в додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість, встановлено порушення, а саме: 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), оскільки позивачем завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, заявленого на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1. декларації), на суму 2 192 635 грн; платником завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 12 092 051 грн. на підставі зазначеного акту перевірки та з урахуванням відповіді за результатом розгляду заперечень на акт перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

04.10.2021 року за вх. № 54230/21 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін.

01.09.2021 року за вх. №ЕП/23339/21 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.09.2021 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшла заява про заміну неналежного відповідача по справі.

20.10.2021 року за вх. №ЕП/28184/21 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

20.10.2021 року за вх. №ЕП/28193/21 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою суду від 12.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено підготовче засідання на 01 вересня 2021 року об 11.30 год.

01.09.2021 року, протокольною ухвалою суду відкладено підготовче засідання до 21.09.2021 року до 10.30 год.

21.09.2021 року, протокольною ухвалою суду оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07.10.2021 року на 11.00 год.

07.10.2021 року, протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2021 року об 11.00 год.

20.10.2021 року відкладено розгляд справи до 03.11.2021 року на 12.00 год.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року допущено участь сторін в судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо розгляду адміністративної справи №420/13976/21 з використанням власних технічних засобів за допомогою ПЗ ЕаsуСоn та призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 03 листопада 2021 року о 12.00 год.

03.11.2021 року відкладено розгляд справи до 09.11.2021 року на 14.00 год.

09.11.2021 року в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

В судовому засіданні 09.11.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про задоволення адміністративного позову.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» (далі ТОВ «Зерно Агро»), ідентифікаційний код юридичної особи 43084026, дата запису: 01.07.2019 року, номер запису: 0070643, видами діяльності якого є, згідно з КВЕД:

52.10 Складське господарство (основний);

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

01.63 Післяурожайна діяльність;

01.64 Оброблення насіння для відтворення;

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

У період з 26.05.2021 року по 03.06.2021 року посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Зерно Агро» на підставі п.п. 191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.5 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 18.05.2021 року №3033-п та направлень від 25.05.2021 року №6187/07-05, №6188/07-05, від 02.06.2021 року № 6725/07-05, №6726/07-05.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено Акт від 10.06.2021 року №11170/15-32-07-05/43084026.

В ході перевірки встановлено наступні порушення:

1) п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), оскільки платником завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, заявленого на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1. декларації), на суму 2 192 635 грн;

2) п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. г) п.198.5, п. 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), оскільки платником завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 15 225 426 грн.

30.06.2021 року ТОВ «Зерно Агро» подало заперечення на Акт №11170/15-32-07-05/43084026 про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні за березень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітніх періодів зазначених в додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість.

14.07.2021 року за результатами розгляду заперечень ГУ ДПС в Одеській області надало відповідь №7108/КПР/15-32-07-05-05, відповідно до якої висновки акту вважати такими:

- 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), оскільки позивачем завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, заявленого на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1. декларації), на суму 2 192 635 грн;

- 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), оскільки платником завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 12 092 051 грн.

На підставі Акта перевірки від 10.06.2021 року №11170/15-32-07-05/43084026 та з урахуванням відповіді за результатом розгляду заперечень на акт перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.07.2021 року:

- податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого товариству з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку на 2 740 794,00 грн., з яких 2 192 635 грн. - сума завищення бюджетного відшкодування, 548 159 грн. - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого ТОВ «Зерно Агро» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 12 092 051,00 грн.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також - ПК України).

За нормами п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник, податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких ( митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів послуг.

Згідно п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно до статті 39 Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у том числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у том числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.5 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) період і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року. - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до склад невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування, згідно п. 185.1 ст. 185 ПКУ, є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Стаття 201 ПКУ регламентує питання порядку визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків

Пунктом 200.1 ст.200 ПКУ встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз. б) та в) п. 200.4 ст.200 ПКУ при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, слід врахувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас, нереальність господарських операцій з придбання/постачання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами, і головне, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду.

З аналізу положень податкового законодавства вбачається, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішення в акті перевірки зазначено, що господарські операції позивача з контрагентами ТОВ «-КВАДРО-», ТОВ «МАКОВІЙ», ФГ «ВАЛОВИЙ СПГ», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», С(Ф)Г «БАРА», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРО ЗАЩИТА» та ТОВ «ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «РОДІЙ ЛТД» мали нереальний характер.

При цьому у ст.1 цього Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), встановлюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р. (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин/надалі - Положення №88).

За вимогами п.1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 Положення №88 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що будь-які документи (у тому числі договори, акти, рахунки, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Між тим, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2.4 Положення №88).

Отже, системний аналіз наведених вище норм свідчить, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування показників податкового обліку платника податків. При цьому за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена у наступних постановах Верховного Суду: №К/9901/2803/18 від 30.01.2018 р. у справі №820/11856/13-а; №К/9901/5557/18 від 31.01.2018 р. у справі №826/245/14; №К/9901/7258/18 від 06.02.2018 р. у справі №810/6695/14; №К/9901/27694/18 від 04.04.2018 р. у справі №808/2519/15.

В акті перевірки констатовано відсутність придбання по ланцюгу постачання товарів (робіт та послуг), що були реалізовані контрагентами ТОВ «-КВАДРО-», ТОВ «МАКОВІЙ», ФГ «ВАЛОВИЙ СПГ», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», С(Ф)Г «БАРА», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРО ЗАЩИТА» та ТОВ «ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «РОДІЙ ЛТД» в адресу ТОВ «Зерно Агро» у період 2020-березень 2021 року, що призвело до порушення вимог п. 198.1, 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого, товариством позивача було завищено суму податкового кредиту за березень 2021 року, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в сумі 15 225 426 грн.

Дане порушення, як зазначено в акті перевірки, було встановлено співробітниками ГУ ДПС в Одеській області за результатами аналізу баз даних ДПС, зокрема ІС «Податковий блок», Архіву електронної звітності та Єдиного реєстру податкових накладних.

Таким чином, податковим законодавством регламентовано, умову, за якою платник податків має право формувати податковий кредит - наявність у платника податку-покупця належним чином оформленої податкової накладної зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Слід зазначити, що здійснення господарської операції по придбанню с/г продукції підтверджується відповідними первинними документами, які було надано позивачем до перевірки, зокрема: договором та специфікацією на постачання будівельних матеріалів та комплектуючих, укладених сторонами; податковими накладними, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та включені до складу сум податкових зобов`язань постачальника в декларації з ПДВ відповідного річного періоду; видаткових накладних, відповідно до яких, відвантажувався товар контрагенту-покупцю; товарно-транспортних накладних.

Таким чином, з наведеного слідує, що операції по придбанню с/г продукції від ТОВ «-КВАДРО-», ТОВ «МАКОВІЙ», ФГ «ВАЛОВИЙ СПГ», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», С(Ф)Г «БАРА», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРО ЗАЩИТА» та ТОВ «ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «РОДІЙ ЛТД» в адресу ТОВ «Зерно Агро» у період 2020-березень 2021 року, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, беручи до уваги й те, що характер описаних операцій відповідає фактичній господарській діяльності ТОВ «Зерно Агро» та її основним видам.

Здебільшого, висновки акта перевірки ґрунтуються на результаті аналізу податкової інформації контрагентів позивача в ІС «Податковий блок», а також, на неподанні (несвоєчасному поданні) звітності зазначеними контрагентами, відсутності в останніх достатніх трудових ресурсів, основних засобів тощо, проте, суд з даного приводу приймає до уваги, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

У частині посилань відповідача на те, що постачальник контрагента позивача фігурує у кримінальному провадженні № 0000068 від 01.01.2019 за ч. 2 ст. 364, ч.3 ст.191 КК України, суд наголошує, що до матеріалів справи не було додано жодного вироку суду, що набрав законної сили, яким би було встановлено причетність засновників/керівників позивача чи контрагента (у якого придбавалась с/г продукція). Факт відкриття кримінального провадження щодо контрагента його контрагента (постачальника 3 ланцюга), не є підставою для визнання спірних операцій нереальними для товариства позивача, адже вказане розслідування кримінального провадження не є його завершальною стадією, та таке, може мати наслідком не тільки встановлення вироком вини особи, а й його закриття за обставинами відсутності складу злочину. Досудове розслідування є засобом здійснення кримінального провадження, проте не є встановленням вини особи у вчиненні кримінально караного діяння.

Так, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, а сам по собі факт недекларування контрагентами позивача у поданій податковій звітності результатів таких окремих господарських операцій та/або наявних трудових ресурсів, не впливає на платника податків, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету.

Суд вважає, що первинні документи позивача по взаємовідносинам з наведеними вище контрагентами мають всі необхідні обов`язкові реквізити, визначені податковим законодавством. На противагу зазначеному, податковим органом під час судового розгляду справи не було наведено будь-яких переконливих доводів та не надано належних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність саме позивача, як платника податків.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене, поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов`язань.

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов`язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв`язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Суд зазначає, що у податкового органу відсутні зауваження щодо складання та оформлення первинних документів ТОВ «Зерно Агро». Проте, на думку відповідача, не відображають реального руху товарно-матеріальних цінностей, тобто є недостовірними, дефектними, що не дає права ТОВ «Зерно Агро» на формування податкового кредиту, що враховується при визначенні сум ПДВ.

Реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.07.2019 року у справі №808/109/18.

Суд зауважує, що позивач не наділений повноваженнями здійснювати контроль та перевірку господарської діяльності своїх контрагентів, та не має можливості перевіряти обставини ведення їх господарської діяльності. При придбанні товару (робіт, послуг) покупець зобов`язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов`язаний врахувати дану суму в складі податкових зобов`язань відповідної звітності з податку на додану вартість і у встановленому порядку сплатити її до бюджету, а у випадку невиконання даних своїх обов`язків, понести за це правопорушення встановлену за законом відповідальність.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що у випадку коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань.

Отже, висновок ГУ ДПС в Одеській області про порушення ТОВ «Зерно Агро» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків було завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню і відповідно від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, спростовується первинними документами, наданими позивачем, та не знайшов свого підтвердження під час розгляду даного спору в суді.

Означена вище позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

З огляду на вищевказане, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ТОВ «Зерно Агро» в загальній сумі 22 700 грн., сплачені згідно платіжного доручення № 1036 від 03.08.2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» (65016, м. Одеса, вул. Літературна, 8, прим. 6) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «В1» від 19.07.2021 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «В4» від 19.07.2021 року № .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» (65016, м. Одеса, вул. Літературна, 8, прим. 6, ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166), сплачений судовий збір у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 19.11.2021 року.

Суддя А.В. Бутенко