Справа № 420/10241/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №64 від 29.10.2020 р. та зобов`язання вчинити певні дії, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

(1).Визнати протиправним та скасувати рішення №64 від 29.10.2020 р. Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

(2).Зобов`язати Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , період з 01.01.1980 р. по 04.11.2002 р. згідно із трудовою книжкою, архівною довідкою №362 від 16.09.2020р. до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

(3).Зобов`язати Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з «д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.05.2017 р. та провести нарахування пенсії, починаючи із зазначеної дати, коли ОСОБА_1 звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

(4). Стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір в розмірі 908 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн., загалом 2408,00 грн.

27.09.2021 р. суд ухвалою Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №64 від 29.10.2020 р. та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог залишити без розгляду, а саме в частині: призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з «д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.05.2017 р. та провести нарахування пенсії, починаючи із зазначеної дати, коли ОСОБА_1 звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

Позивач з 01.01.1980 р. по 04.11.2002 р. працювала дояркою в колгоспі «Україна», який в подальшому був реорганізований у КСП «Україна», а з годом ТОВ «Україна».

17.05.2017 р. позивач з заявою вперше звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах.

10.08.2017 р. Любашівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішенням №292, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

07.03.2018 позивач знову з заявою звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах.

15.03.2018 р. Любашівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішенням №133, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

12.10.2020 р. позивач з заявою звернулася до відповідача про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах.

20.10.2020 р. відповідач прийняв рішення № 64 про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Позивач вважає, рішення № 64 протиправним та таким, що належить до скасування.

(б) Позиція Відповідача

08.07.2021 р. від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому у задоволенні позову просив відмовити, з підстав викладених у відзиві.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.10.2020 р. звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В результаті розгляду заяви позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та перевірки наданих документів прийнято рішення № 64 від 20.10.2020 р. про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю належним чином підтвердженого необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До пільгового стажу не враховано період роботи дояркою з 01.07.1980р. по 08.12.2002 р., оскільки відсутня пільгова довідка.

Отже, страховий стаж позивача для призначення пенсії за даними документами складає 23 роки 02 місяців, пільговий стаж в якості доярки (оператора машинного доїння) відсутній.

Крім того, відповідач вважає, що позивач порушила строк звернення до суду. Так, позивач звернулася вперше з заявою про призначення пенсії 11.05.2017 р. та отримала рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах від 10.08.2017 р. №292 та ще в 2017 р. дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду передбаченого ст.122 КАС України з метою повторного звернення до суду позивач повторно 12.10.2020 р. звертається до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою №1410 про призначення пенсії і отримує нове рішення №64 від 20.10.2020 р. про відмову у призначенні пенсії, яке дає їй право на повторне оскарження дій Головного управління щодо призначення права на пенсію позивача.

Таким чином, Головне управління не порушувало прав позивача.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

22.06.2021 р. суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.09.2021 р. суд ухвалою здійснив перехід зі спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження.

01.11.2021 р. суд ухвалою здійснив відмовив у залишення позову без розгляду та закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

18.11.2021 р. суд ухвалою продовжив розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач з 01.01.1980 р. по 04.11.2002 р. працювала дояркою в колгоспі «Україна», який в подальшому був реорганізований у КСП «Україна», а з годом ТОВ «Україна».

17.05.2017 р. позивач з заявою вперше звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах

10.08.2017 р. Любашівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішенням №292, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

07.03.2018 позивач знову з заявою звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах.

15.03.2018 р. Любашівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішенням №133, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішення №133 обґрунтоване тим, що підприємство ТОВ «Україна» не ліквідоване, документів, що підтверджують норми навантаження на доярку та фактичну кількість обслуговування корів, документів про переведення на іншу роботу, про роботу з неповним робочим днем про надання відпусток без збереження заробітної плати тощо, на зберігання Любашівського районного трудового архіву не надходило.

Позивач на її звернення до трудового архіву отримала дві архівні довідки 2020 р., відповідно до яких ТОВ «Україна» було ліквідоване у 2006 році, але первісних документів колгоспу «Україна» до Любашівського районного трудового архіву не надходило.

Згідно з довідкою від 16.09.2020 р. №362 позивач дійсно працювало у вказаному господарстві у 1980-2002 роках дояркою, відповідно її стаж на зазначеній роботі складає понад 20 років.

12.10.2020 р. позивач з заявою звернулася до відповідача про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах.

20.10.2020 р. відповідач прийняв рішення № 64 про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Рішення № 64 про відмову у призначенні позивачу пенсії обґрунтоване тим, що спеціальний стаж 0 років 0 місяців при загальному стажі роботи -23 роки 02 місяці. До спеціального стажу позивача не враховано період роботи з 01.07.1980 р. по 08.12.2002 р., оскільки відсутня пільгова довідка.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. «д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (п. 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд встановив, що відповідно до записів в трудовій книжці колхозника НОМЕР_1 позивач працювала з 01.01.1980 р. по 04.11.2002 р. дояркою в колгоспі «Україна», який в подальшому був реорганізований у КСП «Україна», а з годом ТОВ «Україна».

Крім того, суд встановив, що позивач на її звернення до трудового архіву отримала дві архівні довідки 2020 р., відповідно до яких ТОВ «Україна» було ліквідоване у 2006 році, але первісних документів колгоспу «Україна» до Любашівського районного трудового архіву не надходило.

Згідно з довідкою від 16.09.2020 р. №362 позивач дійсно працювало у вказаному господарстві у 1980-2002 роках дояркою, відповідно її стаж на зазначеній роботі складає понад 20 років.

12.10.2020 р. позивач з заявою звернулася до відповідача про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах.

20.10.2020 р. відповідач прийняв рішення № 64 про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Рішення № 64 про відмову у призначенні позивачу пенсії обґрунтоване тим, що спеціальний стаж 0 років 0 місяців при загальному стажі роботи -23 роки 02 місяці. До спеціального стажу позивача не враховано період роботи з 01.07.1980 р. по 08.12.2002 р., оскільки відсутня пільгова довідка.

Таким чином, суд робить висновок, що рішення № 64 від 20.10.2020 р. є протиправним та належить до скасування.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, право на призначення пенсії позивача згідно із її заявою №1410 від 12.10.2020 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, виникає із моменту звернення за призначенням з заявою на підставі якої приймалося рішення про відмову №64 від 20.10.2020 р., яке оскаржується позивачем і є спірним по даній справі, тобто момент виникнення права на призначення пенсії позивачу є саме 12.10.2020 р.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з «д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.10.2020 р. та провести нарахування пенсії, починаючи із зазначеної дати.

Згідно з ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.2 статті 77 КАС України: « В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення частково.

VI. Судові витрати

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 908,00 грн. судового збору, як за одну вимогу немайнового характеру.

Так як, суд частково задовольнив похідну вимогу, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми сплаченого судового збору, тобто 908,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що для надання правничої допомоги та представництва інтересів позивача у цій справі був укладений договір про надання правничої допомоги від 10.06.2021 р. між позивачем та адвокатом Остапишеною Людмилою Сергіївною.

Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу позивачу загальна сума витрат складає 1500,00 грн., а саме: збір документів 500,00 грн., та складання позовної заяви 1000,00 грн.

Позивач сплатила адвокату 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №34.

Суд, на підставі вищезазначеного, а також розглянувши додані докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, їх співмірність із складністю справи, робить висновок про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення №64 від 29.10.2020 р. Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , період з 01.01.1980 р. по 04.11.2002 р. згідно із трудовою книжкою, архівною довідкою №362 від 16.09.2020р. до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

4.Зобов`язати Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з «д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.10.2020 р. та провести нарахування пенсії, починаючи із зазначеної дати.

5.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908(дев`ятсот вісім),00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500(одна тисяча п`ятсот),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.Я. Бойко