Справа № 766/8639/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 766/8639/21
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаним адміністративним позовом, у якому просили: визнати протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 та у 2021 роках у розмірі 1390 грн та 1491 грн відповідно; зобов`язати Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум цієї допомоги.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2021 року справу передано до Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року позовну заяву залишено без руху для надання можливості позивачам звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення з позовними вимогами про визнання протиправними дій Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року вказану позовну заяву в частині виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році повернуто позивачам.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвалу судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянти просили її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Так, приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що про порушення прав позивачам було відомо з 30 вересня 2020 року, а з позовом вони звернулися до суду 27.05.2021 року, тобто з пропуском встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку.

Суд зазначив, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачами не вказано жодної обставини, яка об`єктивно унеможливила б їх звернення до суду за захистом своїх прав протягом визначеного законом строку в шість місяців.

Водночас, вказані позивачами причини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не носять ознак об`єктивності та непереборності.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими та зазначає, що положеннями ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року (в даному випадку 2020 року).

Ця позиція аналогічна висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 року по справі №607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Так, преамбулою Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Зі змісту статті 19 (Обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг) вказаного закону вбачається, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2021 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення о суду, позивачі звертались до відповідача зі скаргами на неналежну соціальну виплату та просили провести виплату разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 та 2021 роках у належному розмірі.

Разом з тим, відповідач листами від 22.03.21 року №01-4/1105 та №01-4/1106 фактично відмовив в задоволенні вказаної вимоги позивачів.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на звернення позивачів до суду з даними вимогами 27 травня 2021 року, тобто в межах тримісячного строку звернення до суду, який передбачений при досудовому порядку вирішення спору та починає свій відлік не раніше 22 березня 2021 року, підстав для висновку про наявність пропуску строку звернення до суду з вимогами провести виплату разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році немає.

Додатково колегія суддів зазначає, що з метою захисту своїх прав в досудовому порядку позивачі звертались до інших органів з вимогами провести виплату разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році.

Так, Управління праці та соціального захисту населення листами від 15.12.2020 року № 7545 та від 04.01.21 року № 23/26-2 відмовили в задоволенні казаних вимог позивачів, зазначивши, що безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснює відповідач.

Крім того, ГУПФУ в Херсонській області листом від 06 листопада 2020 року на відповідну заяву ОСОБА_3 повідомив, що питання виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

З аналізу наведеного у сукупності не вбачається допущення позивачами не виправданих зволікань при зверненні до суду за захистом їх прав, що також свідчить про відсутність підстав для повернення позивачам позову в частині вимог, що стосуються 2020 року.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але тільки таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

При цьому, не прийняття судом першої інстанції до уваги факту звернення позивачів до низки органів та установ з метою захисту своїх прав в період часу до звернення до суду, а лише здійснення формального розрахунку часового проміжку між датою, коли позивачі дізнались про порушення своїх прав та звернулись до суду, є проявом надмірного формалізму.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нового рішення з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, оскільки суд першої інстанції в цій частині позовних вимог його ще не відкривав.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.