Справа № 640/13308/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Київ № 640/13308/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - Відповідач), у якій, з урахування уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № , № , № ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № на суму 10 127,70 грн.

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-328 на суму 101277,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення.

Зокрема, позивач вказує на те, що ФОП ОСОБА_1 за період 01.01.2017 по 31.12.2017 жодним чином не перевищено обсяг постачання товарів/послуг протягом 12 календарних місяців 1 000 000,00 гривень, а висновки зроблені контролюючим органом в Акті перевірки не відповідають дійсності та не містять під собою правового підґрунтя.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав того, що контролюючим органом правомірно встановлено порушення вимог законодавства.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У зв`язку з неявкою представників сторін в судове засідання 31.03.2021 постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд також зазначає, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18,12.2018 № 1200).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019р. № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1.

Згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019р. № 537, утворено, зокрема, Головне управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019р. № 537, Головне управління ДФС у м. Києві реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 682-р «Питання Державної податкової служби» передано Державній податковій службі функції з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Постанова № 893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Постанови № 893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 3 постанови № 893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Наказ № 529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 № 755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови № 893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 № 643 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС" та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі, а саме Головне управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19; ) замінити на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (ідентифікаційний код в , вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04655).

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

ГУ ДФС у м. Києві на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 12.09.2018 №3690/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , в якому встановлено наступні порушення:

- п. 177.2 ст.177 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 307 255,43 грн.;

- п.161 пп.10 р. XX ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 25 604,62 грн.;

- абз.3, ч.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на. загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, занижено єдиний соціальний внесок у сумі 101 277 грн.;

- п. 181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, ст.187 ПК України, не реєструвався платником ПДВ та не визначив суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 183 363 гри., а саме по періодах серпень 2017 року - 6 559 грн.; вересень 2017 року - 14 374 грн.; жовтень 2017 року - 44 313 грн.; листопад 2017 року - 57 163 грн.; грудень 2017 року - 60 954 грн.;

- п.223.2 ст.223 ПК України, не своєчасно подані податкові декларації з акцизного податку від продажу алкогольних напоїв та пива за січень-липень 2017 року;

- п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР;

- ст. 21, ст. 24, ст. 48 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII, використання праці 4 найманих працівників без належного оформлення трудових відносин.

На підставі проведеної перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняло:

- податкове повідомлення-рішення № від 25.10.2018, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів» на суму 229 204,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 25.10.2018, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в сумі 384 069,29 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 25.10.2018, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» в сумі 32 005,78 грн.;

- рішення № від 25.10.2018 про застосування штрафних санкцій у сумі 10 127,70 грн. за порушення абз. 3 ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на. загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.10.2018 № Ф-328 на суму 101 277,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 Кодексу.

Відповідно до п.п 177.1 та 177.2 ст. 177 ПК України (в редакції від 02.12.2010) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України (в редакції від 02.12.2010) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Судом встановлено, що згідно з поданою 09.02.2018 позивачем за 2017 рік податковою декларацією про майновий стан і доходи за КВЕД 56.10 (діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування) сума одержаного доходу становить 698 488,17 грн., а вартість витрат складає 589 547,20 грн. (колонка 5) та 174 000,97 грн. (колонка 6), що разом складає 763 548,17 грн. Отже, сума чистого оподатковуваного доходу має від`ємне значення та становить - 65 060 грн.

12.07.2018 позивачем подано уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, якою визначено суму одержаного доходу у розмірі 2 040 163,21 грн., а вартість витрат складає 1 612 193,40 грн. (колонка 5) та 94 781,20 грн. (колонка 6), що разом складає 1 706 974,60 грн. Отже, сума чистого оподатковуваного доходу становить 333 188,61 грн.

В подальшому 28.09.2018 позивачем, у зв`язку з виявленням збою керуючої програми, яка керує РРО Марія 304 ФН , виявлено збільшення суми одержаного доходу на суму 1 341 675, 04 грн., подано уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, якою визначено суму одержаного доходу за КВЕД 56.10 (діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування) у розмірі 698 488,17 грн., а вартість витрат складає 589 547,20 грн. (колонка 5) та 174 000,97 грн. (колонка 6), що разом складає 763 548,17 грн. Отже, сума чистого оподатковуваного доходу має від`ємне значення та становить - 65 060 грн.

Наведені обставини підтверджуються також поданими позивачем до матеріалів справи чеки, Z-звіт та періодичні звіти по названому РРО.

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745 (далі - Порядок № 727), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема:

- викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки.

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено, що в Акті перевірки не зазначено на підставі яких саме документів бухгалтерського обліку або інших документів відповідачем встановлено включення позивачем до складу витрат у 2017 році валових витрат, які не підтверджені документами та які не пов`язані з отриманням доходу.

В цьому контексті варто зазначити, що в Акті перевірки відповідач посилається на дані уточнюючої декларації від 12.07.2018 про майновий стан і доходи позивача за 2017 рік, в той час як вказані у такій декларації дані є наслідком збою керуючої програми, яку виправлено позивачем шляхом подання уточнюючої декларації, хоча і після проведення перевірки але до прийняття спірних рішень.

Так, пунктом 50.1 ст. 50 ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, п. 50.2 ст. 50 ПК України містить наступне застереження - платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період (п. 50.3 ст. 50 ПК України).

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що платник податків може скористатися своїм правом на виправлення значень податкових зобов`язань у разі самостійного виявлення помилки шляхом відображення відповідних сум в податковій декларації за звітний податковий період або внесення змін до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 ПК України. При цьому, таке право має бути реалізоване не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Встановлене п. 50.2 ст. 50 ПК України обмеження стосується виключно подання уточнюючого розрахунку та виключно в період здійснення контрольного заходу (документальної планової та позапланової перевірки). При цьому, норми ПК України не визначають, що уточнюючі розрахунки неможливо подати і після проведення перевірки.

Більш того, можливість уточнення показників податкової звітності за періоди, які вже перевірено контролюючим органом, передбачена п. 50.3 ст. 50 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 360/3701/19 (адміністративне провадження № К/9901/4908/20).

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, в Акті перевірки зазначено, що позивачем придбавалась в основному лікеро-горілчана продукція та пиво на суму 255 511,04 грн, чого не тільки не враховано відповідачем в ході здійснення перевірки, а і не зазначено первинних документів, на підставі яких зроблено такі висновки.

Тобто, з Акту перевірки вбачається, що перевірка контролюючим органом здійснена виключно на підставі даних податкової декларації, без належного дослідження первинної та іншої документації.

Таким чином, суд вважає, що висновок відповідача про включення позивачем до складу витрат у 2017 році валових витрат, які не підтверджені документами та які не пов`язані з отриманням доходу на суму 1 706 974,60 грн є передчасним та, як наслідок, заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 307 255,43 грн. безпідставним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що факти порушення позивачем податкового законодавства в цій частині викладені не чітко, не об`єктивно та без проведення належного розрахунку таких сум, що свідчить про не дослідження відповідачем обставин фінансово-господарської діяльності позивача та виключає можливість прийняти висновок про наявність порушень податкового законодавства в цій частині.

Аналізуючи в сукупності вищенаведене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 25.10.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що висновки відповідача про решту порушень, на підставі яких прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.10.2018 № , № , рішення від 25.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є похідними від висновку про завищення валових витрат, суд вважає такі рішення також протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Так само вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.10.2018 № Ф-328 є похідною (прийнята на підставі) від рішення від 25.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а відтак вона також є протиправною та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 52, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.10.2018 № , № , № , прийняті Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення від 25.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві.

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 25.10.2018 № Ф-328 про сплату боргу (недоїмки).

5. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві понесені ним судові витрати у розмірі 7 566,84 грн (сім тисяч п`ятсот шістдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки).

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Н.М. Клименчук