Справа № 640/14970/21
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 р. Справа № 640/14970/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі Сала Павла Ігоровича, розглянувши у письмовому провадженні в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 приватне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" (далі - ПАТ "РАДИКАЛ БАНК") в особі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення зазначеного банку з ринку звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дніпровський РВДВС м. Києва), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо вчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", та зобов`язання відповідача невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 52418330 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжити заходів, передбачених ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на примусовому виконанні у Дніпровському РВДВС м. Києва перебуває виконавчий лист № 802/52/16-а, виданий 13.07.2016 Вінницьким окружним адміністративним судом, боржником в якому зазначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

23.02.2021 та 20.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявами про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з відкликанням повноважень Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, тобто через відсутність боржника. Однак відповідач відповіді на вказані заяви не надав та виконавче провадження не закінчив.

Позивач вважає оскаржувану бездіяльність відповідача протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів вирішив звернутися до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/14970/21 за позовом ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2021 зобов`язано державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва надати суду протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 52418330.

26.08.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов лист, в якому відповідач просить суд позовну заяву ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" залишити без задоволення, посилаючись на те, що виконавче провадження № 52418330 завершено 26.02.2021 в порядку п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". До вказаного листа відповідач додав належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 52418330.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2021 вирішено передати адміністративну справу № 640/14970/21 за позовом ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" передати за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду, який видав виконавчий лист.

02.11.2021 матеріали справи надійшли до Вінницького окружного адміністративного суду (вх. № 71623/21 від 02.11.2021).

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 суддею для розгляду справи визначено суддю Сала П.І.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у складі судді Сала П.І. прийнято до провадження адміністративну справу № 640/14970/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 2-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, визначеному статтею 162 КАС України, а третій особі - для подання пояснень щодо позову з дотриманням правил, встановлених частинами другою-четвертою статті 162 КАС України.

10.11.2021, з урахуванням положень ст. 268 КАС України, копію вказаної ухвали надіслано на електронні адреси учасників справи. При цьому, як видно з довідки секретаря судового засідання від 10.11.2021, до суду надійшло підтвердження від сторін і третьої особи про її отримання електронною поштою.

Будь-яких заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши доводи сторін, суд при вирішенні спору керується такими мотивами.

Спірні правовідносини передусім регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Щодо підстав закінчення виконавчого провадження, то такі визначаються статтею 39 Закону № 1404-VIII.

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

При цьому положеннями частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва Очеретяної І.О. від 26.02.2021 виконавче провадження № 52418330 закінчене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII.

Водночас пунктом 2 констатуючої частини вказаної постанови вирішено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Відомості про закінчення виконавчого провадження внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, де останньою інформацію про виконавче провадження № 52418330 значиться: постанова про закінчення виконавчого провадження (п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону); дата виконавчої дії: 26.02.2021; державний виконавець, яким проведено дію: старший державний виконавець Очеретяна Ірина Олександрівна, м. Київ.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання його вчинення певних дій.

Таким чином, для прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен встановити факт його бездіяльності та констатувати її протиправний характер внаслідок порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Водночас протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо вчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", та, як наслідок, зобов`язати його невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 52418330 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжити заходів, передбачених ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Втім, під час розгляду справи факт оскаржуваної бездіяльності відповідача не підтвердився, оскільки ще до звернення позивача у суд з цим позовом державний виконавець вчинив дії, невчинення яких є предметом спору, а саме виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 52418330 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, припинив чинність арешту майна боржника і скасував усі інші заходи примусового виконання рішення суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053);

2) відповідач: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, місцезнаходження: вул. Є. Сверстюка, 15, м. Київ, 02022);

3) третя особа: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 18.11.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович