Справа № 580/7394/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

18 листопада 2021 року Справа № 580/7394/21

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Фесенка О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді в адміністративній справі №580/7394/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [позивач - особисто]

до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, )

про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення виплат, прийняв ухвалу.

22.09.2021 вх. 36382/21 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення виплат, з урахуванням заяви про усунення недоліків від 20.10.2021 №40864/21, просить: визнати наказ ДФС України від 07.09.2021 №1272-о «Про звільнення ОСОБА_1 » неправомірним та скасувати його; зобов`язати ДФС України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Звенигородської ОДПІ ГУ Міндоходів в Черкаській області; стягнути з ДФС України середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу з 08.09.2021 на день постановлення рішення з розрахунку 992,51 грн середньоденної заробітної плати;

- стягнути з ДФС України середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу з моменту видання наказу про поновлення на посаді з 29.03.2021 по дату видання наказу про звільнення 07.09.2021 у сумі 110167,61 грн; звернути до негайного виконання рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_1

25.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.11.2021.

Відповідно до п.80 Коментаря до Бангалорських принципів судом поставлено на обговорення питання щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час вирішення спору у цій справі з питань проходження публічної служби позивачем, позаяк суддя має розкрити інформацію із занесенням у протокол і запропонувати сторонам надати свої міркування у двох ситуаціях: якщо суддя сумнівається в наявності спірних підстав для самовідводу, і якщо незадовго до розгляду справи в суді або під час судового розгляду несподівано виникає певна проблема.

Звертаючись до позивача з проханням надати власні міркування, суддя у зв`язку із сумнівом щодо наявних спірних підстав для самовідводу, підкреслив, що під час звільнення (припинення служби) начальника інспекції органу доходів і зборів у 2005 році очолювала юридичний департамент центрального апарату контролюючого органу і накази про звільнення візувались в обов`язковому порядку юридичною службою, а поновлення, стиягнення коштів і повторне звільнення мають причинно-наслідковий характер.

У судовому засіданні було оголошено перерву, позаяк позивачем висловлено сумнів у можливості розгляду справи оголошеним складом суду з огляду на таке. Підставою для відводу судді Трофімової Л.В. у справі з питань проходження публічної служби ОСОБА_1 є незгода позивача з визначеним складом суду в особі судді як колишнього керівника юридичної служби центрального органу виконавчої влади та очевидними сумнівами у ризиках скасування процесуальних рішень у справі, що розглядається, з підстав не врегулювання конфлікту інтересів за наявних репутаційних ризиків, викликів, втрат.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і належить відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено (стаття 2), що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. Суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - ЄКПЛ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 16).

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (рішення від 26.10.1984 у справі De Cubber v. Belgium).

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.06.2006 № 2006/23) визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оскільки важливим питанням є довіра, що суди повинні вселяти впевненість громадськості у демократичному суспільстві про незалежний суд, то необхідно провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, що визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

З огляду на доводи, викладені у заяві про відвід судді 18.11.2021 №45400/21, вбачається наявність сумнівів позивача щодо об`єктивності судді, що, незважаючи на відсутність доказів щодо їх обґрунтованості, свідчать про недовіру до судді, проте має на меті усунення бідь-яких сумнівів щодо конфлікту інтересів у контексті упередженого ставлення самого позивача до суду та з незалежних від судді причин, не можуть бути ним усунуті, тому клопотання про відвід належить задовольнити зважаючи на таке.

Суддя дійсно працювала у центральному апараті контролюючого органу Державної податкової адміністрації України у період з 12.04.2005 до 12.08.2005 (в.о. директора юридичного департаменту), з 15.08.2005 до 30.08.2010 (директором юридичного департаменту), коли відбулось звільнення (припинення служби) позивача.

Тривалий час позивач вирішує конфлікт: справа № 2а-1962/08/2370 про стягнення з Державної податкової адміністрації України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2006 по 03.06.2010 у сумі 217137 грн 09 коп та компенсації за несвоєчасну виплату середньої заробітної плати за період з 23.05.2006 по 03.06.2010 у сумі 67513 грн 80 коп, всього 284650 (двісті вісімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят) грн 89 коп; справа №823/604/16, де касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково рішення від 17.05.2019 та постанову апеляційної інстанції від 09.07.2019 скасовано і прийнято нову постанову якою позовні вимоги задоволено частково визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України № 24-о від 21.03.2016 «Про звільнення ОСОБА_1 », визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 15.04.2016 № 30-о «Про внесення змін до наказу Міністерства доходів і зборів України № 24-о від 21.03.2016», поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Звенигородської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Черкаській області з 16.04.2016, стягнуто з Міністерства доходів та зборів України на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16.04.2016 по 11.09.2020 у сумі 232229,69 грн, в іншій частині позову відмовлено; у справі № 580/4773/21 йдеться про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням коригування на коефіцієнт її підвищення за період з 16.04.2016 по 11.09.2020 в розмірі 661939 грн 24 коп з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів та стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі у розмірі 132003 грн 83 коп; у справі № 580/8067/21 ОСОБА_1 у позові до Головного управління ДФС у Черкаській області просить: визнати бездіяльність ГУ ДФС у Черкаській області щодо невиконання п.2 наказу ДФС України №1272-о від 07.09.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » та п.2 наказу ГУ ДФС в Черкаській області №101-о від 07.09.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » у частині здійснення виплат протиправною; стягнути з ГУ ДФС у Черкаській області грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку за період з 16.04.2016 року по 07.09.2021 у сумі - 250112,52 грн, стягнути з ГУ ДФС у Черкаській області вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних зарплат у сумі 42677,93 грн.

В ухвалі у справі № 2н-02/10/2370 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.05.2006 за нововиявленими обставинами у частині розміру стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення та зазначено: постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.05.2006 у справі за її позовом до Державної податкової адміністрації України, третя особа ОСОБА_2 , про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку, позов задоволений частково, визнані незаконними: наказ про накладення на позивача стягнення у вигляді догани та наказ про припинення державної служби ОСОБА_1 , поновлення останньої на посаді начальника податкової інспекції у Звенигородському районі Черкаській області та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.12.2005 по 22.05.2006 у сумі 13937 грн. 50 коп. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2006 постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.05.2006 скасовано, та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено. За наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 у Вищому адміністративному суді України ухвалою цього суду від 03.07.2007 постанову суду першої інстанції залишено без змін, а ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано.

Суд зазначає, що предметом розгляду як у вищезазначених справах адміністративних справах, так і у адміністративній справі, що розглядається, є обставини, що стосуються проходження публічної служби позивачем і не виключають можливості погодження проектів наказів на звільнення позивача як начальника інспекції керівником юридичної служби у період, починаючи з грудня 2005 року, під час проходження ОСОБА_1 публічної служби.

Верховний Суд у справі № 909/243/18 звернув увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову»: предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Нормами ч. 3 ст. 39 КАС України визначена можливість заявити відвів протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі і такий строк пов`язаний з початком підготовчого засідання або першого судового засідання.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно.

Згідно із ч. 4 ст. ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Абзацом другим ч. 4 ст. ст. 40 КАС України визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи предмет спору у справі, що розглядається, позиції Європейського суду з прав людини щодо оцінки підстав самовідводу і відводу судді з метою виключення сумніву у стороннього спостерігача в упередженості судді, задля забезпечення судом достатніх гарантій безсторонності, незалежності та об`єктивності судді, зважаючи на недоведеність та необґрунтованість поданої заяви про відвід судді, зважаючи на необхідність і достатність недовіри позивача, суд дійшов висновку про наявні підстави для задоволення заяви позивача про відвід судді Л.В.Трофімової.

Керуючись статтями 36, 40, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Л.В.Трофімової в адміністративній справі №580/7394/21 задовольнити.

Адміністративну справу №580/7394/21 передати для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не належить.

Ухвала складена і проголошена 18.11.2021

Суддя Лариса ТРОФІМОВА