Справа № 160/7052/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7052/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року (головуючий суддя Коренев А.О.)

в адміністративній справі №160/7052/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Новопокровської селищної ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 30.04.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Новопокровської селищної ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 19.03.2021 року за №252-7/УІІІ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою;

- визнати протиправним та скасувати рішення Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 16.02.2021 року за №22-6/УІІІ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 »;

- зобов`язати Новопокровську селищну раду Солонянського району Дніпропетровської області, надати дозвіл ОСОБА_1 , на розроблення землевпорядної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0084, на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 лютого 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області клопотання, яке було отримано 09.02.2021 року, просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо введення земельної ділянки у власність для ведення особо ситого селянського господарства площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер: :01:001:0084, яка знаходиться на території Новопокровської селищної ради, Солонянського району, Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. Однак, 19.03.2021 року, рішенням № 252-7/VIII Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, йому відмовлено у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Підставою для відмови в наданні дозволу, відповідач зазначив, що на дану земельну ділянку згідно рішення Новопокровської селищної ради від 16 лютого 2021 року № 22-6/VIII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для особистого селянського господарства», надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 . Позивач наголошує, що відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших, ніж передбачено законом, а саме частиною 7 ст.118 ЗК є неправомірною.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 19.03.2021 року за № 252-7/VІІІ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою;

- зобов`язано Новопокровську селищну раду Солонянського району Дніпропетровської області, надати дозвіл ОСОБА_1 , на розроблення землевпорядної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0084, на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а саме щодо вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Новопокровської селищної ради №22-6/УІІІ від 16.02.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ).

Рішення суду в частині задоволених вимог обґрунтовано тим, що за приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Оскільки зі змісту оскаржуваного рішення від 19.03.2021 року за № 252-7/УІІІ вбачається, що підставою відмови у наданні відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки слугувало надання дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , тому таке рішення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Разом з цим судом першої інстанції зазначено, що не підлягає скасуванню рішення від 16.02.2021 року за № 22-6/УІІІ, оскільки не порушує права позивача на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0084, на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, з огляду на те, що позивач з 2019 року намагається реалізувати своє право на отримання земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки такий спосіб захисту порушеного права відповідає положенням п. 4 ст. 245 КАС України, і є належним та ефективним, забезпечує позитивне вирішення цього питання без невиправданих зволікань.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову (а саме щодо вимоги про скасування рішення Новопокровської селищної ради від 16.02.2021 року за №22-6/VІІІ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ), позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов задовольнити в цій частині та скасувати рішення Новопокровської селищної ради від 16.02.2021 року за №22-6/VІІІ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення (в частині відмови в задоволенні позову) не взяв до уваги та не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи письмовим доказам, на які посилались учасники справи, а саме:

- копія Журналу реєстрації заяв з земельних питань;

- копія клопотання гр. ОСОБА_2 від 21.01.2021 зареєстрованого за номером 167;

- копія паспорта та ІПН копія викопіювання.

В апеляційній скарзі позивач також звертає увагу клопотання ОСОБА_2 від 21.01.2021 зареєстроване за номером 167, відповідно до якого в нижній частині аркушу міститься підпис останньої, який є відмінним від її підпису в паспорті громадянина України. Копія Журналу реєстрації заяв з земельних питань 2020, надана відповідачем, містить інформацію, що за порядковим номером 167 від 21.01.2021 зазначено прізвище та ініціали ОСОБА_2 , ОСГ 2га :01:001:0084, тоді як представник позивача надав копії з аркушів Журналу реєстрації заяв з земельних питань 2020 вхідним номером 167 міститься інформація про реєстрацію заяви гр. ОСОБА_3 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0110. Зауважує, що надані відповідачем копія клопотання датованого 21.01.2021 року з доданим до нього графічним матеріалом, копії Журналу реєстрації заяв з земельних питань 2020 містять суперечні відомості, що вказує, зокрема, на те, що клопотання ОСОБА_2 не було подано до Новопокровської селищної ради 21.01.2021 року, і воно не могло бути предметом розгляду Новопокровською селищною радою на шостій сесії восьмого скликання. Також вказує, що задоволена судом першої інстанції вимога в частині зобов`язання Новопокровську селищну раду Солонянського району Дніпропетровської області, надати дозвіл ОСОБА_1 , на розроблення землевпорядної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0084, на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області, не може бути виконана без скасування рішення Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 16.02.2021 року за № 22-6/УІІІ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 , оскільки на підставі зазначеного рішення розроблено землевпорядну документацію якою здійснено розподіл земельної діялянки площею 7,6613га на земельні ділянки розміром, зокрема, 2,00га кадастровий номер 122505540:01:001:0122 саме яку бажав отримати позивач, що, у свою чергу, надана гр. ОСОБА_2 , але в подальшому зареєстроване право власності за гр. ОСОБА_4 .

Також позивачем подано клопотання від 20.09.2021 року про витребування доказів з Новопокровської селищної ради оригіналу журналу реєстрації заяв з земельних питань за 2020 та 2021 роки для огляду в судовому засіданні. Посилається на те, що копії аркушів паперу з журналу реєстрації заяв з земельних питань 20.05.021 року та від 14.06.2021, містить суперечливі відомості, що вказують на підроблення документів, з метою введення суду в оману. Тому вважає, що для огляду в судовому засіданні слід витребувати оригінал «Журналу реєстрації заяв з земельних питань». В разі встановлення при візуалізації документа підробки документа, просить винести окрему ухвалу стосовно кримінального правопорушення та надіслати прокурору або органу досудового розслідування. Зазначає, що оскільки суд першої інстанції позбавив позивача можливості розгляду справи в судовому засіданні, та не розглянув клопотання про витребування доказів (а саме журнал реєстрації заяв з земельних питань за 2020, 2021 роки для огляду в судовому засіданні), тому він звертається до апеляційного суду з цим клопотанням про витребування у відповідача письмовий доказ, а саме журнал реєстрації заяв з земельних питань за 2020, 2021 роки для огляду в судовому засіданні.

Досліджуючи клопотання позивача від 20.09.2021 року про витребування доказів з Новопокровської селищної ради оригіналу журналу реєстрації заяв з земельних питань за 2020 та 2021 роки для огляду в судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу частини 2 ст. 79 КАС України, позивач, повинен подати докази разом із поданням позовної заяви, однак матеріали справи не місять доказів, що позивачем при подачі позову (а.с. 1-11, 12-49) подавалося до суду першої інстанції клопотання про витребування у відповідача письмовий доказ, а саме журнал реєстрації заяв з земельних питань за 2020, 2021 роки для огляду в судовому засіданні.

Водночас, матеріали уточненої позовної заяви (а.с. 51-62) містять в додатку зазначення щодо наявності заяви про витребування доказів для суду (а.с. 61); також матеріали справи містять клопотання про витребування доказів віл 18.05.2021 року (а.с. 63-64). В цьому клопотанні від 18.05.2021 року позивач просить витребувати у Новопокровської селищної ради журнал реєстрації заяв та/або вхідної кореспонденції за період 01.01.2021 по 10.02.2021 (а.с. 63-64).

Однак клопотанні позивача про витребування у Новопокровської селищної ради журнал реєстрації заяв та/або вхідної кореспонденції за період 01.01.2021 по 10.02.2021 не є клопотанням про витребування з Новопокровської селищної ради оригіналу журналу реєстрації заяв з земельних питань за 2020 та 2021 роки для огляду в судовому засіданні.

Таким чином спростовуються доводи позивача про подання до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів з Новопокровської селищної ради оригіналу журналу реєстрації заяв з земельних питань за 2020 та 2021 роки для огляду в судовому засіданні.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що судом першої інстанції клопотання позивача від 18.05.2021 року про витребування у Новопокровської селищної ради журнал реєстрації заяв та/або вхідної кореспонденції за період 01.01.2021 по 10.02.2021 задоволено, та витребувано засвідчену належним чином копію журналу реєстрації заяв та/або вхідної кореспонденції за період 01.01.2021 по 10.02.2021. Вказане підтверджується ухвалою суду від 25.05.2021 року (а.с. 101).

Таким чином спростовуються доводи позивача про те, що судом першої інстанції проігноровано та не вирішено його клопотання від 18.05.2021 про витребування у Новопокровської селищної ради журнал реєстрації заяв та/або вхідної кореспонденції за період 01.01.2021 по 10.02.2021.

Згідно ч.1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачем не зазначено в клопотанні від 20.09.2021 обгрунтування неможливості подання цього клопотання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача від 20.09.2021 року про витребування з Новопокровської селищної ради оригіналу журналу реєстрації заяв з земельних питань за 2020 та 2021 роки для огляду в судовому засіданні

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 06 лютого 2021 року, направив на адресу Відповідача Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, клопотання про надання надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер: :01:001:0084, яка знаходиться на території Новопокровської селищної ради, Солонянського району, Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, яке було отримано Відповідачем 09.02.2021 року.

Рішенням Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області№252-7/VІІІ від 19 березня 2021 року - відмовлено ОСОБА_1 у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Підставою для відмови в наданні дозволу, відповідачем зазначено, рішення Новопокровської селищної ради від 16 лютого 2021 року № 22-6/УІІІ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для особистого селянського господарства», яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 .

Позивач вважає вказанні рішення відповідача протиправними.

Судом першої інстанції позовні вимоги задоволені частково.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення (в частині відмови у задоволенні позову) в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 3 Земельного кодексу України (ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б) частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини 7 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Вказана позиція узгоджується з викладеною у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року справі № 21-358а13 та в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Із змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що підставою відмови у наданні відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки слугувало надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 .

На думку колегії суддів апеляційної інстанції таке рішення Відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підлягає скасуванню з огляду на наступне.

За приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі N 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі N545/808/17.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 19.03.2021 року за № 252-7/УІІІ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки таке рішення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вимога позивача про скасування рішення Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 16.02.2021 року за №22-6/VІІІ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 » не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення не порушує права позивача на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0084, на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області, як правильно вказав суд першої інстанції.

Слід також зазначити, що розмір спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0084 становить - 7.6613 га, тому доводи відповідача, що надання позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо тієї ж самої земельної ділянки, на яку попередньо надано ОСОБА_2 , суперечило б вимогам землеустрою, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач претендує на земельну ділянку орієнтовної площі 2,000га.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а саме відсутності підстав для скасування рішення Новопокровської селищної ради від 16.02.2021 року за №22-6/VІІІ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 », оскільки вказане рішення відповідача не порушує право позивача на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0084, на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області.

При цьому, аргументи, які зазначені позивачем в апеляційній скарзі щодо підстав скасування рішення Новопокровської селищної ради від 16.02.2021 року за №22-6/VІІІ, не є такими, що дають підстави для висновку про можливість скасування зазначеного рішення відповідача та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги (в частині відмови в задоволенні позову) не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування в цій частині.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.10.2021 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 02.11.2021 з урахуванням перебування судді-доповідача на лікарняному.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова