Справа № 420/14940/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14940/20
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

за участі представника апелянта Коперсак М.С.,

представника позивача Нікішова О.В.,

представника 3-ї особи Захарової Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарутинська Зернова Компанія" до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, 3-тя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Кастонс Пром" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.10.2020 року № та № .

В обґрунтування позову зазначалось, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» з питань дотримання вимог податкового, законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларовану у попередніх звітних періодах за липень 2020 року», а тому вони є протиправними та такими, що підлягаю скасуванню, оскільки з боку ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» під час господарських відносин із ТОВ «Кастонс Пром» відсутні порушення вимог Податкового кодексу України та іншого чинного законодавства при здійсненні підприємством господарської діяльності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Одесі позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обіку. Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не були враховані доводи відповідача при ухваленні рішення по справі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу та зазначено про те, що в апеляційній скарзі відповідач зазначає про непогодження з висновками суду першої інстанції проте, на думку позивача, апелянт фактично дублює доводи відзиву на позов не спростовуючи висновків суду. Позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Також, до суду надішли пояснення 3-ї особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастонс Пром", в яких заявник просить приєднати до справи судові рішення, в яких встановлено реальність ТОВ «Кастонс Пром», як виробника добрив органо-мінеральних, а також наявність в нього сировини, трудових ресурсів та основних засобів для провадження своєї основної господарської діяльності. У задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.09.2016 року за №0000837.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.21 Вирощування винограду; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 52.10 Складське господарство.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» з 01.11.2016 року є платником податків на додану вартість, що підтверджується витягом №060 з Реєстру платників податків на додану вартість (т. 1 а.с. 32).

16.08.2020 року позивач подав до Головного управління ДПС в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за податковий період липень 2020 року (т.2 а.с.135-137). До декларації були додані: довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (Додаток 2 до декларації) (т.2 а.с.141-142); розшифровку податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів поточного звітного періоду за липень 2020 року (Додаток 5 до декларації) (т.2 а.с.144-145).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.72) у рядку 9 декларації з ПДВ за липень 2020 року було відображено суму податкових зобов`язань поточного звітного періоду у розмірі 1337674,00 грн., суму податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 2818349,00 грн. (рядок 17), суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 1480675,00 грн. (рядок 19), та суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 1480675,00 грн. (рядок 21).

В період з 28.09.2020 року по 02.10.2020 року на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 18.09.2020 року №4511 та направлення на перевірку від 25.09.2020 року №1833/07-01, посадовою особою ГУ ДПС в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за липень 2020 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено акт №578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року (т. 1 а.с. 69-79, 221-231), у висновках якого зазначено про порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 1480675 грн., та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 72066 грн.

Також судом встановлено, що за результатами вищезазначеної перевірки головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 27.10.2020 року (форма В4), яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1480675 грн. (т.1 а.с.115, 237);

- № від 27.10.2020 року (форма Р), яким товариству з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 90 083,00 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 72066,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18017,00 грн. (т.1 а.с.114, 236).

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки 578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року та податковими повідомленнями-рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» 20.10.2020 року зверталось до ГУ ДПС в Одеській області із відповідними запереченнями (т. 1 а.с. 82-97) та скаргою (т.1 а.с. 101-113). Водночас, на час розгляду справи у суді відомостей щодо розгляду податковим органом зазначених документів не надано.

Судом під час розгляду справи встановлено, що зазначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій були визначені контролюючим органом товариству з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» за час здійснення господарських взаємовідносин позивача з контрагентом-постачальником товариством з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром», що здійснював продаж позивачу відповідного товару для здійснення ним власної господарської діяльності.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів того, що позивач діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість, відповідачем за весь час розгляду справи до суду надано не було. Також, суд зазначив, що відповідачем не було надано суду будь-яких належних доказів нереальності правочину, укладеного між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та його контрагентом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків у інших платників товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Між тим, згідно приписів пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» є великим підприємством, яке займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. При цьому, під час здійснення своєї господарської діяльності у позивача систематично виникає потреба у придбані добрив для рослин. При цьому контрагентів з постачання цього товару (добрива) позивач обирав з достатньою мірою обачності та обережності, перевіряв всю інформацію щодо контрагентів, що є у відкритому доступі (як-то наявність певної репутації на ринку, реєстрація підприємства платником податку на додану вартість, наявність ліцензії на виготовлення та продаж добрива).

Так, зокрема, 01.06.2019 року між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» (як покупцем) та ТОВ «Кастонс Пром» (як постачальником) було укладено договір постачання №19 від 01.06.2019 року (т. 1 а.с. 60-61).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 2.8 Договору товар постачається на умовах FCA (територія постачальника) у відповідності із Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс -2010», а саме транспортом покупця, за його рахунок, з території, вказаної постачальником (Україна, Одеська область, Іванівський район, смт. Іванівка, вул. Леніна, буд. 94).

Як вбачається з акту перевірки, ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» у перевіряємому періоді систематично придбавало добриво та формувало податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податкових накладних, отриманих від ТОВ «Кастонс Пром» на загальну суму 1552737 грн. в тому числі: червень 2019 року - 166747 грн.; липень 2019 року - 500075 грн.; серпень 2019 року - 500075 грн.; жовтень 2019 року - 105000 грн.; листопад 2019 року - 30800 грн.; грудень 2019 року - 250040 грн.

При цьому на підтвердження отримання товару (органо-мінірального добрива) за вищезазначеним договором від ТОВ «Кастонс Пром» позивач надав до перевірки усі передбаченні умовами договорів та вимогами чинного законодавства України первинні документи, а саме: видаткові накладні (т. 1 а.с. 62-66, 120-130), товарно-транспортні накладні та відомості про вантаж (т. 1 а.с. 131-160), платіжні доручення та виписки з банку (т.1 а.с.67-68, 167-183), акти про використання мінеральних органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (т. 1 а.с. 161-166).

Крім того, позивачем було надано та судом досліджено складені та зареєстровані ТОВ «Кастонс Пром» в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні про продаж товариству з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» товару (добрива органо-мінерального), а саме: №33 від 17.06.2019 року, №14 від 07.06.2019 року, №9 від 07.06.2019 року; №8 від 12.07.2019 року, №6 від 11.07.2019 року, №13 від 16.07.2019 року; №11 від 15.07.2019 року; №5 від 10.07.2019 року, № 3 від 09.07.2019 року, №6 від 06.08.2019 року, №14 від 13.08.2019 року, №17 від 16.08.2019 року, №22 від 20.08.2019 року, №22 від 22.08.2019 року, №25 від 26.08.2019 року, №25 від 24.10.2019 року, №10 від 11.12.2019 року, №4 від 06.11.2019 року, №13 від 13.12.2019 року (т. 2 а.с. 22-59, т.3 а.с.177-232), а також податкові декларації з податку на додану вартість, в яких суми господарських операцій ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та ТОВ «Кастонс Пром» були відображені у складі відповідно податкового кредиту та податкових зобов`язань з ПДВ підприємств (т. 2 а.с. 60-134; т. 10 а.с. 117-239).

Також позивачем були надані до суду документи на підтвердження наявності у нього нерухомого майна, земельних ділянок, сільськогосподарської техніки, відповідного господарського обладнання задля здійснення господарської діяльності з метою отримання прибутку з вирощування сільськогосподарської продукції (т.1 а.с.33-57, т.5 а.с.1-124, т.8 а.с.44-244, т.9 а.с.1-240, т.10 а.с.1-73).

Крім того, ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» було надано до суду докази використання податкового кредиту з ПДВ у здійсненні власної господарської діяльності, а саме продажу вирощеної ним сільськогосподарської продукції (кукурудзи, ріпака, ячміню, носіння соняшнику, пшениці) контрагентам-покупцям ТОВ «АТ Каргілл», Підприємству з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна», ТОВ «Кернел-Трейд», ПП «Аккерман зернопром», ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар»», ТОВ «АДМ Юкрейн» (т.5 а.с.126-239, т.6 а.с.1-79, 116-240, т.7 а.с.1-240, т.8 а.с.1-43), та протоколи випробування вирощеної ним продукції (т.5 а.с.81-115).

Разом з тим, в апеляційній скарзі податковий орган вважає вищезазначені господарські операції здійсненні між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та ТОВ «Кастонс Пром» нереальним та такими, що здійсненні з метою формування штучного податкового кредиту з огляду на не придбання та відсутність у ТОВ «Кастонс Пром» зареєстрованих податкових накладних на товар, що був реалізований в подальшому на користь позивача, а також відсутність у контрагента позивача основних фондів, необхідних для реалізації товару.

Однак колегія суддів такі доводи апелянта не приймає та зазначає , що згідно витягів з ЄДРПОУ контрагент позивача ТОВ «Кастонс Пром» на момент здійснення господарських правовідносин з ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа; перебував на обліку в податковому органі та був платником ПДВ (т. 2 а.с. 174-179, 180).

Крім того, відповідно до видів його господарської діяльності за КВЕД (20.15 Виробництво добрив і азотних сполук (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 20.20 Виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції; 81.30 Надання ландшафтних послуг; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах) ТОВ «Кастонс Пром» могло поставляти позивачу товар (добриво органо-мінеральне), який визначений у наданих до суду первинних документах ((т. 1 а.с. 62-66, 67-68, 120-130, 131-160, 167-183).

У період здійснення спірних господарських правовідносин з позивачем будь-яких записів щодо відсутності ТОВ «Кастонс Пром» за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до ЄДРПОУ не вносилось. В акті перевірки та у відзиві на адміністративний позов немає жодних посилань відповідача на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість у контрагента позивача на момент укладання чи виконання ним умов договору поставки добрива були скасовані чи визнанні недійсними за рішенням суду. Не зазначено таких фактів і представником контролюючих органів і під час судового засідання.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи жодних належних та допустимих доказів відсутності у ТОВ «Кастонс Пром» матеріальних та трудових ресурсів суду для виробництва добрив не надано.

Разом з тим, зазначені твердження податкового органу були спростовані наданими товариством з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» до суду першої інстанції доказами, щодо наявності в нього відповідної нерухомості, обладнання для виготовлення добрив, трудових ресурсів (т. 2 а.с. 181-190, 196-197).

Суд зауважує, що податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних контрагента, або третіх осіб) здійснюється поставка товарів постачальником.

Крім того, чинним законодавством не регламентовано питання щодо кількості штатних працівників, або інших обов`язкових ресурсів для здійснення певного виду господарської діяльності, а податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, що встановлював порушення з боку позивача, не зазначено ні в акті перевірки, ні у судовому засіданні, яка кількість зазначених ресурсів є достатньою, на його думку, для здійснення господарських операцій.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство позивача перевіряти наявність таких ресурсів у контрагентів та формувати податковий кредит лише за їх наявності, а його контрагента здійснювати господарську діяльність лише при таких умовах.

Щодо посилання апелянта на те, що ТОВ «Кастонс Пром» не придбавався товар, що був реалізований в подальшому на користь позивача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, третьою особою за допомогою підприємств, що надають послуги комісіонерів, систематично придбавалась сировина (фрукти) для подальшої її переробки та виготовлення органічних добрив, які в свою чергу в подальшому постачались ним, в тому числі, на адресу ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія». На підтвердження зазначених операцій ТОВ «Кастонс Пром» було надано до суду первинні документи, а саме: договори комісії, купівлі-продажу, звіти комісіонерів, товарно-транспортні накладні, міжнародні митні декларації, видаткові накладні, акти наданих послуг, рахунки на оплату, акти приймання-передачі обладнання (т.2 а.с.198-250, т.3 а.с.1-126, т.4 а.с.131-140).

Також ТОВ «Кастонс Пром» було надано до суду сертифікат №20-1420-01-01 від 03.02.2020 року, що підтверджує можливість товариства вести діяльність з виробництва та реалізації продукції, придатної для використання в органічному сільському господарстві; сертифікат відповідності №UA.OD.СІ.0015-20 від 05.06.2020 року, виданий органом сертифікації продуктів, процесів та послуг ДП «Одесастандартметрологія», щодо відповідності добрива органічного та органо-мінерального ТУ У 20.1-1:2018 «Добриво органічне та органо-мінеральне. Технічні умови»; паспорт безпеки добрива органічного (відповідно до ДСТУ ГОСТ 30333:2009), введеного в дію 01.04.2019 року, який підтверджує відсутність небезпечних, токсичних властивостей продукції (добрив) (т.3 а.с.127-129, 139-144).

Окрім цього, ТОВ «Кастонс Пром» було надано до суду розроблені Технічні умови вироблення добрива органічного та органо-мінерального, відповідно до ТУ У 20.1-1:2018, затверджені 20.06.2018 року, а також Технологічну карту з виробництва органічних та органо-мінеральних добрив, відповідно до ТУ У 20.1-1:2018 та ТК ТУ У 20.1-1:2018 від 20.06.2018 року (т.3 а.с. 145-176). При цьому розроблені третьою особою Технічні умови були внесені до бази даних USM 094 «Технічні умови України», а також, перевірені ДП «Миколаївський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Мінекономрозвитку України від 20.06.2018 року. Відповідні відмітки відображені на першій сторінці Технічних умов (т. 3 а.с. 145).

Також третьою особою було надано до суду численні протоколи випробувань виробленого ТОВ «Кастонс Пром» органічного добрива (т. 4 а.с. 71-97).

За таких умов, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «Кастонс Пром» надало докази на підтвердження наявності у підприємства технічної можливості та матеріальної бази для виготовлення та поставляння на адресу позивача органічних добрив.

При цьому, посилання податкового органу на не придбання зазначених добрив ТОВ «Кастонс Пром» у інших контрагентів та відсутності в Єдиному реєстрації податкових накладних відповідних накладних, обумовлюється саме специфікою діяльності контрагента позивача, а саме виготовлення ТОВ «Кастонс Пром» зазначених добрив самостійно шляхом переробки відповідної сировини, придбання якої податковим органом не заперечується.

Крім того судова колегія зауважує, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про наявність таких порушень з боку ТОВ «Тарутинської Зернової Компанії», а також про відсутність у позивача, як покупця товару, права на формування податкового кредиту з ПДВ.

Слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ГУДПС в Одеській області під час проведення перевірки позивача не надсилались запити з метою проведення зустрічної звірки на адресу ТОВ «Кастонс Пром» по господарським операціям з позивачем та не проводилось будь-яких перевірок ТОВ «Кастонс Пром» з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з позивачем.

Будь-яких доказів того, що позивач діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість, відповідачем за весь час розгляду справи до суду надано не було.

В ході розгляду даної справи відповідачем також не було пред`явлено до суду будь-які належних доказів нереальності правочину, укладеного між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та його контрагентом.

В свою чергу, до суду апеляційної інстанції ТОВ «Кастонс Пром» надали пояснення, в яких третя особа зазначає, що судовими рішеннями в інших справах, зокрема №420/3576/20, 540/1159/20, 540/1798/20, 420/14125/20, 420/3389/21, встановлено реальність ТОВ «Кастонс Пром» як виробника добрив органо-мінеральних, а також наявність в нього сировини, трудових ресурсів та основних засобів для провадження своєї основної господарської діяльності.

Тобто, вищезазначеними судовими рішеннями вставнолено, що ТОВ «Кастонс Пром» є підприємством реального сектору економіки, яке дійсно виробляє органо-мінеральні добрива та здійснює їх постачання різним суб`єктам, має достатньо матеріально-технічну базу, працівників, сировину дял виробництва добрив, має наявні сертифікати та дозволи для здійснення господарської діяльності, відносно підприємства відсутні вироки суду та підприємство відсутнє в реєстрі боржників.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наявність досудового розслідування у кримінальній справі №0000198 від 28.09.2018 року, яке здійснюється слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві стосовно ТОВ «Кастонс Пром» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України , оскільки такі обставини не є належними та беззаперечними доказами в адміністративній справі №420/14940/20, на підставі якого можуть бути встановлені відповідні юридичні факти, оскільки лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, і лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 ст. 78 КАС України).

При цьому ані ревізором-інспектором в акті перевірки, ані представником відповідача в судовому засіданні не було доведено, що в межах вищевказаного кримінального провадження досліджувалися саме господарські відносини ТОВ «Тарутинська зернова компанія» та ТОВ «Кастом Промс» за період липень 2020 року, який перевірявся ГУ ДПС в Одеській області під час документальної позапланової виїзної перевірки. Крім того, в акті перевірки №578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року взагалі відсутнє посилання на зазначене досудове розслідування №0000198 від 28.09.2018 року.

Слід зазначити, що само по собі існування вказаного кримінального провадження ніяким чином не може свідчити як про недобросовісність ТОВ «Кастонс Пром» , так і про безтоварність господарських операцій з продажу добрив, укладених з ТОВ «Тарутинська зернова компанія».

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.06.2021 р. справа №826/1158/18, від 01.07.2021 р. справа №822/1722/18, від 06.10.2021 р. справа №2340/2731/18.

Також посилання податкового органу на постанову Тарутинського районного суду від 21.12.2020 року по справі №514/1710/20, відповідно до якої бухгалтера ТОВ «Тарутинська зернова компанія» ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накладено не неї штраф у розмірі 85,00 грн. не стосується реальності господарських операції, вчинених між ТОВ «Тарутинська зернова компанія» та ТОВ «Кастом Промс» у другому півріччі 2019 року, а стосується виключно порушення бухгалтером порядку ведення податкового обліку.

Таким чином, судом першої інстанції було правомірно прийнято рішення у справі та визнано протиправним та скасовано оскаржуванні податкові повідомлення-рішення, оскільки доводи відповідача про неможливість встановити реальність здійснення господарської діяльності контрагента позивача ТОВ «Кастонс Пром», мають характер припущень та не доведені ним у вставноленому Законом порядку, а отже не можуть свідчити про безтоварність вказаних вище господарських операцій.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 18.11.2021 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець