Справа № 160/14370/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
19.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-281363-55У від 14.11.2019 року.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що оскаржувана вимога надсилалась за адресою, за якою позивач не проживає з 05.07.2016 року, що підтверджується паспортом позивача. Також позивач зазначає, що відповідачем не враховано сплату за позивача єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07.08.2017 року по 06.02.2018 року у сумі 7 256,41 грн. Крім цього, позивач зауважив, що контролюючим органом було надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з порушенням строку. Також позивач зазначив, що оскільки з 2007 року він перестав здійснювати підприємницьку діяльність та подавати органам ДПС податкову звітність, відповідач був зобов`язаний звернутися до суду з позовною заявою про припинення діяльності фізичної особи-підприємця. На підставі вищевикладеного, вважає що оскаржувана вимога підлягає скасуванню.
20.08.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено.
Поновлено строк звернення до суду за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
10.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із уточненою позовною заявою, поданою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-281363-55У від 14.11.2019 року.
В обгрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що номер засобу зв`язку позивача змінився та наявні технічні помилки в першій позовній заяві.
13.09.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
14.09.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивачем не було сплачено єдиний соціальний внесок починаючи з 2017 року по 3 квартал 2019 року. Станом на 14.11.2019 року заборгованість позивача за єдиним соціальним внеском складала 26 539,26 грн., у зв`язку з чим було винесено податкову вимогу №Ф-281363-55 від 14.11.2019 року, яка була направлена на податкову адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Узгоджену вимогу відповідачем було направлено до органу державної виконавчої служби для примусового виконання. Вважає дії відповідача щодо формування та надсилання податкової вимоги для примусового виконання законними та правомірними. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач вважає , що підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
14.09.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням, в якому просить витребувати у позивача належним чином завірені відомості про розмір щомісячно нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум ЄСВ до бюджету за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року та належним чином завірену довідку за формою ОК-5 за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року.
15.09.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задоволено.
Витребувано у ОСОБА_1 належним чином завірену копію:
- відомостей про розмір щомісячно нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року стосовно ОСОБА_1 ;
- довідки за формою ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року стосовно ОСОБА_1 .
29.09.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на уточнену позову заяву, в якому підтримало свою позицію, викладену у попередньому відзиві на позовну заяву.
04.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням, в якому просить витребувати у Пенсійного фонду України інформацію про:
- причини не зарахування ОСОБА_1 страхового стажу за листопад 2017 року;
- в разі корегування даних за листопад 2017 року, надати суду довідку за формою ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року стосовно ОСОБА_1 з виправленими даними.
18.10.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 задоволено частково.
Витребувано у Пенсійного фонду України:
- інформацію про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІДІС УКРАЇНА» суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2017 року стосовно ОСОБА_1 ;
- у випадку сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІДІС УКРАЇНА» суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2017 року стосовно ОСОБА_1 , інформацію про підстави незарахування суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2017 року стосовно ОСОБА_1 .
Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 вирішено: ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого у тому числі, включено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Абзацом 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 установлено, що територіальні органи ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення ДПС України територіальних органів згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається ДПС України після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи ДПС України. що будуть утворені згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, та заповненням 30 % вакансій.
В абзаці 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 закріплено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять ДПС України та її територіальним органам.
Наказом ДПС України від 30.09.2020 року №529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893.
Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.
Згідно ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
14.11.2019 року Головним управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано ОСОБА_1 вимогу №Ф-281363-55 У про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 26 539,26 грн. по сплаті заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2017 року по 3 квартал 2019 року.
Зазначений борг розрахований наступним чином:
1) за 2017 рік 8 448,00 грн., виходячи із 704,00 грн. на місяць;
2) за 2018 рік 9 828,72 грн., виходячи із 819,06 грн. на місяць;
3) за 1-3 квартал 2019 року 8 262,54 грн., виходячи із 918,06 грн. на місяць.
Зазначену вимогу надіслано на податкову адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .
Згідно довідки форми ОК-5, відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в період з серпня 2017 року по грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року частково та березень 2018 року роботодавцями ОСОБА_1 самостійно сплачувався до Пенсійного фонду України єдиний соціальний внесок із заробітної плати ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п 14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Підпункт 14.1.195 п.14.1 ст.14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ст.2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктами 3 і 10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;
Абзацом 2 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб - підприємців, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого:
- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;
- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Згідно з ч.12 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.
Таким чином, фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах не повинні сплачувати подвійну суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.
Щодо тверджень позивача, що його роботодавцем, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІДІС УКРАЇНА» самостійно сплачувався єдиний соціальний внесок із заробітної плати ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Заборгованість, яка визначена у вимозі №Ф-281363-55 У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 26 539,26 грн., виникла у зв`язку з несплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2017 року по 3 квартал 2019 року.
Відповідно до довідки форми ОК-5, виданої Пенсійним фондом України, роботодавцями позивача з серпня 2017 року по грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року частково та березень 2018 року перераховувались єдині соціальні внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд зазначає, що в період з січня 2017 року по липень 2017 року, лютий 2018 року частково, з квітня 2018 року по грудень 2018 року та з січня 2019 року по вересень 2019 року єдині соціальні внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з заробітної плати ОСОБА_1 не перераховувались.
Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протиправно нараховано позивачу єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне страхування за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року частково та березень 2018 року, у зв`язку з чим вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-281363-55 У від 14.11.2019 року підлягає скасуванню в частині визначення заборгованості ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період: з серпня 2017 року по грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року частково та березень 2018 року, яка складає 5 608,71 грн., згідно наступного розрахунку:
- за серпень 2017 року по грудень 2017 року 2 816,00 грн. (5 х 704,00 грн.), за січень 2018 року 819,06 грн., за березень 2018 року 819,06 грн. та за лютий 2018 року 450,59 грн. (819,06 грн. 368,47 грн. (часткову сплату ЄСВ ТОВ «СВІДІС Україна»).
В свою чергу, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з січня 2017 року по липень 2017 року, лютий 2018 року частково, з квітня 2018 року по грудень 2018 року та з січня 2019 року по вересень 2019 року податковим органом визначено правомірно. Згідно розрахунку, приведеного відповідачем у відзиві на позовну заяву та на підставі вищенаведеного, заборгованість позивача за вказані періоди становить 20 930,55 грн.
Отже, оскаржувана вимога в частині нарахування боргу (недоїмки) в сумі 21 634,55 грн. не підлягає скасуванню.
Стосовно доводів позивача, що зазначену вимогу було направлено за іншою адресою, а ніж та за якою зареєстровано місце проживання позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Відповідно до ч.4 ст.25 Закону№2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до абз.6 п.5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Як встановлено судом податковою адресою ОСОБА_1 , яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є - АДРЕСА_2 , в свою чергу позивач не зареєстрований за вказаною адресою з 05.07.2016 року.
Оскаржувана вимога була надіслана за адресою АДРЕСА_2 .
В свою чергу, Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 року по справі №804/1318/18 та постанові від 24.09.2019 року по справі №825/1109/16 зробив висновок, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
З огляду на вищевикладене, суд не вбачає протиправності в діях відповідача щодо надіслання оскаржуваної вимоги на податкову адресу позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також в діях щодо узгодження даної вимоги після спливу 10 денного строку з дня отримання оскаржуваної вимоги, оскільки податковий орган після повернення повідомлення про вручення поштового відправлення упевнився в отриманні даного відправлення платником податку за адресою, за якою надіслано дану вимогу.
Також суд звертає увагу, що означені обставини не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної вимоги, оскільки означені дії полягають лише в узгодженні або неузгодженні заборгованості, яка зазначена в даній вимозі.
Щодо доводів позивача, що відповідачем пропущено строк формування оскаржуваної вимоги, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 1 п. 2 розділу VI Інструкції №449, у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Суд наголошує, що згідно з абз. 7 п. 3 розділу VI Інструкції №449, У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається), зокрема, платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Тобто, пунктами 2 та 3 розділу VI Інструкції №449 розділено випадки надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки): 1) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску; 2) коли, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску чи платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Інструкція не містить більш точного визначення, коли саме орган доходів і зборів має виявити своєчасно не нараховані та/або не сплачені платником суми єдиного внеску і є відносним поняттям, а тому фактично строками не обмежується.
Умова, яка ставиться до податкового органу у пункті 3 розділу VI, нівелюється пунктом 2 цього розділу Інструкції № 449 та жодним чином не спростовується позивачем.
При цьому суд звертає увагу, що положеннями як зазначеної Інструкції №449, так і Закону № 2464-VI прямо не визначено наслідків пропуску зазначених вище строків, як, для прикладу, у випадку пропуску органом доходів і зборів строку надання відповіді за скаргою платника податків на вимогу про сплату боргу (недоїмки).
Крім цього, направлення контролюючим органом вимоги про сплату боргу з порушенням строку не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку сплатити боргу з єдиного внеску, а отже не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної вимоги.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 по справі №817/1061/17.
Стосовно доводів позивача, що відповідач, з огляду на відсутність здійснення позивачем підприємницької діяльності та відсутність поданої позивачем звітності, був зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, суд зазначає наступне.
Суд акцентує увагу, що позивач в позовній заяві обґрунтовуючи вказані доводи зазначає норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», які в період виникнення спірних правовідносин втратили свою чинність та, окрім цього, позивачем приведені номери статей вказаного закону, які не відповідають порядковим номерам, які відповідали даним нормам на момент їх чинності.
Окрім цього, суд не вбачає залежності проведення реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від обов`язку сплачувати податки та збори.
Таким чином, вказані доводи не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної вимоги.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищезазначене, враховуючи той факт, що оскаржувана вимога підлягає частковому скасуванню, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 191,86 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягаю стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про заміну сторони - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-281363-55 У від 14.11.2019 року в частині заборгованості ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року частково та березень 2018 року у розмірі 5 608,71 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський