Справа № 580/1144/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №580/1144/21 Суддя (судді) першої інстанції:Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2021 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 62 066,45 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 році та 6 724,15 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.04.2021 задоволено адміністративний позов у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.04.2021 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт наголошує, що він, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України, є інвалідом 3 групи загального захворювання.

Відповідач зазначає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не вказав себе у звіті від 28.12.2020, про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік форми 10-ПІ в рядку 02, як одну одиницю, оскільки сам звіт подавався особою, яка допомагала вести бухгалтерію та не мала повної інформації про статус інваліда, який присвоєно ОСОБА_1 , хоча відповідачу встановлена інвалідність та він є штатним працівником на своєму підприємстві, а тому адміністративно-господарські санкції до ОСОБА_1 застосовано незаконно.

Відповідач вказує, що за таких обставин норматив по кількості осіб з інвалідністю виконано, на дев`ять працівників на підприємстві фактично працевлаштована одна особа з інвалідністю, тобто норм Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» дотримано, порушень немає. Крім того, залік себе як приватного підприємця в рахунок виконання свого нормативу з працевлаштування інвалідів не суперечить нормам чинного законодавства.

ФОП ОСОБА_1 зазначає, що він впродовж 2018-2019 років, зі звітом до позивача, у форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю», не звертався, проте у цей період у нього не було потреби в робочій силі, всі вакансії були зайняті, норматив по особам з інвалідністю виконаний.

Відповідач зазначає, що сума в розмірі 62 066 грн. стягнута згідно позовних вимог за 2019 рік не відповідає дійсності, оскільки санкція за 2019 рік складає лише 24 944 грн. В даному разі суд першої інстанції незаконно стягнув санкції також і за 2018 рік про які в позовних вимогах позивач не вказав, а тому суд мав розглянути позов лише в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в межах стягнення санкції лише за 2019 рік та у стягнення санкцій за 2018 рік в сумі 37 122 грн. та пені нараховану на цю суму в розмірі 5 112,38 гри слід було відмовити, через відсутність вимог про стягнення санкцій за 2018 рік.

25.10.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишите оспорюване рішення суду першої інстанції без змін, а відповідну скаргу - без задоволення.

Позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що звіт подано особою, яка не володіла достатньою інформацією не відповідає дійсності, адже, звіт, у якому вказано суму адміністративно-господарських санкцій підписано ФОП ОСОБА_1 .

Невиконання відповідачем нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю ФОП ОСОБА_1 було достеменно відомо з Акту, котрий підписаний ним особисто. Втім інформації до позивача щодо статусу інваліда у особисто відповідача такий не надавав.

Позивач вказує, що в апеляційній скарзі відповідач також помилково стверджує, що відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду позовні вимоги стосуються виключно стягнення адміністративно- господарських санкцій та пені за 2019 рік, оскільки мотивувальна та резолютивна частина рішення стосується як 2018 так і 2019 звітних років.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП з 2001 року.

Відповідно до Акту Управління Держпраці у Черкаській області за результатами проведення перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю від 09.12.2020 №23-01-86/036, встановлено факти порушення вимог законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю ФОП ОСОБА_1 . Позивачем встановлено, що на момент перевірки, відповідач не зареєстрований у Фонді соціального захисту та не подав щорічної звітності до відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 та 2019 роки (Форма 10-ПІ, затверджена наказом Мінпраці України від 10.02.2007 №42) та не виконав норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 та 2019 роках.

Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило в листах від 05.03.2019 №8138/23-00-13-0116 та від 24.02.2020 №4761/23-00-33-0115, наданої на запити позивача, що середньо облікова кількість працівників-осіб з інвалідністю, за яких сплачено ЄСВ у розмірі 8,41% у відповідача у 2018 та 2019 роках становила 0 осіб.

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листами від 29.12.2020 та 01.03.2021, інформувало відповідача про необхідність належного виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», зокрема подання Звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю (Форма 10-ПІ, затверджена наказом Мінпраці України від 10.02.2007 №42), виконання нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю та сплати адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання вказаного нормативу.

Звіт за 2019 рік подано ФОП ОСОБА_1 28.12.2020, вхідний номер 3181. За даними вказаного звіту: фонд оплати праці у 2019 році складає 449 тисяч грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника - 49 888,89 грн. Середньооблікова кількість штатних працівників - 9 осіб. Середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність - 0 осіб.

З метою встановлення факту виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо надання Державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, позивачем подано до Черкаського міського центру зайнятості запит від 16.02.2021 №277/01-27.м Черкаським міським центром зайнятості 18.02.2021 повідомлено, що протягом 2018-2019 років ФОП ОСОБА_1 не подавав до Черкаського міського центру зайнятості звіти за формою №3-ПН.

Вважаючи, що відповідач порушив вказані обов`язки та до нього мають бути застосовані адміністративно-господарські санкції, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не вжив заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання за 2018 та 2019 роки, що є підставою для притягнення його до відповідальності згідно Закону № 875.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон №875-XII).

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Закону №875-XII порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містить п. 2 Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 31.01.2007 №70 (далі - Порядок №70) роботодавці реєструються у відділеннях Фонду за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців.

Позивач зафіксував в Акті перевірки порушення вказаних приписів, зокрема, те що ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований у Фонді соціального захисту.

За приписами ч. 2 ст. 17 Закону №875-XII, підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Керуючись ч. 3 ст. 18 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 19 Закону №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

На виконання частин 1, 2, 5 ст. 20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» 05.07.2012 №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) передбачено, що роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону №5067-VI, наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - Порядок №316).

За приписами пунктів 3-5 Порядку №316, форма №3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі №3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку. Форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавством встановлено обов`язок роботодавця створити робочі місця для осіб з інвалідністю відповідно до нормативу та подавати інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до територіального органу Державної служби зайнятості.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності потреби у вказаний період в найманні нових працівників відхиляються колегією суддів, як безпідставні, оскільки, як підтверджено матеріалами справи, кількість штатних працівників в 2018 році становила 8 осіб, а в 2019 - 9 осіб, отже ФОП ОСОБА_1 працевлаштував в 2019 році ще одні особу. Втім доказів, що відповідач подав Форму №3-ПН не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії матеріали справи не містять.

Щодо поданого відповідачем звіту форма №10-ПІ за 2019 рік, колегія суддів зауважує, що такий був поданий 22.12.2020, натомість як перевірка ФОП ОСОБА_1 тривала з 08.12.2020 по 09.12.2020, що унеможливило врахування позивачем вказаного звіту під час проведення перевірки. Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що він ніяких звітів до відповідача не подавав, однак вказане спростовується підписом на такому звіті від 22.12.2020. Доводи відповідача, що такий звіт був поданий уповноваженою особою, яка допустила помилку у рядку 2 та не вказала статус ФОП ОСОБА_1 , а саме не віднесла його до працівників, яким встановлена інвалідність, не можуть бути взяті до уваги, оскільки як вказано вище, такий звіт підписний відповідачем особисто.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дійсно, як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, втім з вказаного документу не вбачається коли саме така інвалідність була встановлена відповідачу.

Відповідно до ст. 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом №5067-VI та Порядком №316; звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом №875-ХІІ та Порядком №70; у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Отже, передбачена ч. 1 ст. 20 Закону №875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку сплатити адміністративно-господарської санкції на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати:

1) у разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів;

2) у разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18, частин 2, 3 та 5 ст. 19 Закону №875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні особи з інвалідністю, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Втім обов`язок роботодавця зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

До обов`язків роботодавця належить створення робочих місць для інвалідів, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів та центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування інвалідів, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості.

Додатковими доказами належного виконання роботодавцем своїх обов`язків є розміщення на телебаченні, у друкованих чи електронних засобах масової інформації, або у іншій формі оголошень, які містять інформацію про пошук відповідних працівників та підтверджують реальність намірів стосовно здійснення такого працевлаштування, а також підписання договорів співпраці з Державною службою зайнятості стосовно оперативного підбору претендентів на заявлені роботодавцем вакансії.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №815/3117/18.

Судом встановлено, що відповідач не вжив заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання за 2018 та 2019 роки, що є підставою для притягнення його до відповідальності згідно Закону № 875.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 не подано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 та 2019 роки.

Відтак Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів здійснило розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій на підставі даних ГУ статистики у Черкаській області про середньомісячну заробітну плату штатних працівників за видами економічної діяльності відповідача. Для КВЕД 47.71 «Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах», який є основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 , середньорічна заробітна плата штатного працівника у 2018 році - 74 244 грн. Так, сума адміністративно-господарських санкцій за не зайняті робочі місця для осіб з інвалідністю у ФОП ОСОБА_1 у 2018 році складає за одне робоче місце (74 244,00 грн. : 2) * 1= 37 122,00 грн.; у відповідача у 2019 році складає за одне робоче місце (49 888,89 грн. : 2) * 1= 24 944,45 грн. Загальна сума адміністративно-господарських санкцій становить 62 066,45 грн.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 № 223 затверджено Порядок нарахування пені та її сплати. Пеня обчислюється виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

У зв`язку з простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій, нараховується пеня, сума якої на день подачі позову за 2018 рік становить - 5 112,38 грн., за 2019 рік - 1611,77 грн., загальна сума пені - 6 724,15 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що позивач у позовній заяві не пред`являв позовні вимоги за 2018 рік колегія суддів зазначає, що звернула увагу, що позовна вимога під номером 3 сформована наступним чином: «Стягнути з Відповідача на користь Позивача 62 066,45 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця місця особами з інвалідністю у 2019 році та 6 724,15 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій». Втім, на думку колегії суддів, не зазначення періоду 2018 року є технічною помилкою, оскільки заявлена до стягнення сума включає період 2018-2019 років, крім того, зміст позовної заяви включає мотивацію також щодо періоду 2018 року. Також, матеріалами справи підтверджено, що перевірка проводилась саме за вказаний період. Отже, колегія суддів не вбачає, що задовольняючи позовні вимоги у спосіб, зазначений в оспорюваному рішенні, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права. Відтак вказані доводи відповідача не можуть бути взяті до уваги, крім того, такі доводи не спростовують висновки позивача та суду першої інстанції щодо допущення ФОП ОСОБА_1 порушень.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи ФОП ОСОБА_1 не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан