Справа № 300/1808/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1808/21 пров. № А/857/12491/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гудима Л. Я.,

Святецького В. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Остап`юком С.В.) в адміністративній справі № 300/1808/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) у зарахуванні йому до страхового стажу періодів роботи;

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначенні йому пенсії від 12.02.2021 за № 296;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити йому пенсію за віком, із зарахуванням до страхового стажу роботи періодів з 24.12.1982 до 11.05.1985 та з 14.02.1995 до 31.12.2003.

Позов обґрунтовував тим, що він з досягненням відповідного пенсійного віку звернувся 03.02.2021 із заявою та відповідними документами про призначення йому пенсії за віком. Проте, відповідач не зарахував підтверджений трудовою книжкою період роботи з 24.12.1982 до 11.05.1985 у Верховинській учбово-спортивній базі «Черемош» та підтверджений відповідними документами період здійснення підприємницької діяльності з 14.02.1995 до 31.12.2003.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального та матеріального права, неправильно встановив обставини справи, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що до загального стажу роботи відповідач не зарахував періоди роботи позивача з 24.12.1982 до 11.05.1985 у Верховинській учбово-спортивній базі «Черемош», позаяк у його трудовій книжці відсутній запис про звільнення у зв`язку з переведенням з Верховинської учбово-спортивної бази «Черемош» в Верховинську районну раду «Колос», що є порушенням вимоги Інструкції за № 162 від 20.06.1974, а на час прийняття рішенням про відмову у призначенні пенсії уточнюючі довідки позивачем не подавалися. Також, до загального стажу роботи позивача не зараховано період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 14.02.1995 до 31.12.2003, оскільки позивач при зверненні за призначенням пенсії не надав довідку органу Державної податкової служби із зазначенням у ній виду системи оподаткування при здійсненні підприємницької діяльності.

Звертає увагу на те, що в аналогічних справах належним способом захисту права позивача є зобов`язання повторно розглянути його заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання призначення пенсії, оскільки це відноситься до повноважень пенсійного органу.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 03.02.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з досягненням 60-ти річного віку звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії за № 296 від 12.02.2021 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказане рішення мотивоване тим, що до страхового стажу позивача не враховано період перебування на обліку як платника податків з 14.02.1995 до 31.12.2003, оскільки згідно абзацу 3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 р. підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 р. підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 р. - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058 за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної фіксованого податку з 01.01.1998 до 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. Уточнюючі документи про сплату страхових внесків та документи, що підтверджують на якій системі оподаткування перебував платник не надано.

Також до страхового стажу не враховано період роботи з 24.12.1982 до 11.05.1985 у Верховинській учбово-спортивній базі «Черемош», згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки вона заповнена з порушенням пункту 2.28 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції країни, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 за № 58, а саме: відсутній запис про звільнення із зазначеного місця роботи. Уточнююча довідка не подавалася.

Позивач, вважаючи таку відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що на момент звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії за віком у нього був наявний необхідний вік 60 років та страховий стаж роботи більше 28 років.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу Загальні положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постанов Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 2.28 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом № 58 від 29.07.1993 у разі переведення з одного підприємства на інше за погодженням між керівниками підприємств у графі 3 записується посилання на погодження: "Звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в таке-то підприємство, п.5 ст.36 КЗпП України".

У разі переходу на виборну посаду у графі 3 робиться запис: "Звільнений у зв`язку з обранням на виборну посаду в таку-то організацію, п. 5 ст. 36 КЗпП України".

Як встановлено судом, згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , позивач з 24.12.1982 прийнятий на роботу у Верховинську учбово-спортивну базу Черемош, а 12.05.1985 переведений у Верховинську районну раду Колос та 24.07.1987 звільнений у зв`язку з реорганізацією по переводу.

При цьому у трудовій книжці відсутній запис про звільнення позивача у зв`язку з переведенням з Верховинської учбово-спортивної бази «Черемош» в Верховинську районну раду «Колос».

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що цей недолік щодо заповнення трудової книжки допущено роботодавцем і він не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії позивачу, оскільки навіть з цим недоліком можна чітко вирахувати стаж позивача.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи позивача у Верховинській учбово-спортивній базі Черемош з 24.12.1982 до 11.05.1985, а відмова відповідача у зарахуванні до загального стажу позивача цього періоду є протиправною.

Щодо не зарахування до загального стажу роботи період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 14.02.1995 до 31.12.2003 колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Пенсійного фонду України за № 22-1 від 25.11.2005 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Як встановлено судом, позивач 14.02.1995 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а 22.03.2016 він припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 за № 478259, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань та свідоцтва про сплату єдиного податку серії Б за № 128106.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що періоди провадження позивачем підприємницької діяльності з 14.02.1995 до 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців, а відмова відповідача у зарахуванні до загального стажу позивача цього період є протиправною.

Отже, на час звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії за віком у нього був наявний необхідний вік 60 років та страховий стаж роботи більше 28 років.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про те, що в аналогічних справах належним способом захисту права позивача є зобов`язання повторно розглянути його заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання призначення пенсії, оскільки це відноситься до повноважень пенсійного органу, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи наведене, пенсійний орган після зарахування вищезазначеного стажу повинен призначити пенсію позивачу, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою повного та ефективного відновлення порушеного права позивача необхідним також є зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу з урахуванням здійсненого зарахування стажу позивача.

При цьому, задоволення цих позовних вимог не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки в цій ситуації в нього є тільки один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, а саме - призначення пенсії після зарахування вищезазначених періодів стажу.

Доводи апелянта про те, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання повторно розглянути його заяву про призначення пенсії колегія суддів до уваги не приймає, оскільки цей спосіб можливий за відсутності прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто у разі відмови у призначенні пенсії листом.

Разом з тим, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, зокрема, яку кількість років, місяців та днів страхового стажу необхідно зазначити позивачу, розмір пенсії, тощо.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в адміністративній справі № 300/1808/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький