Справа № 480/6168/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року Справа № 480/6168/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника позивача - Степ`юка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - відповідач, Дарницький РВ ДВС у м. Києві), в якій просила:

1) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Степанової Аліни Володимирівни (далі - державний виконавець Степанова А.В.) від 12.05.2021 у рамках виконавчого провадження №65002280 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні постанови №64636017 від 04.03.2021 про стягнення з позивача 12000,00 грн. виконавчого збору, якою постановлено стягувати з позивача 20% до виплати загальної суми боргу 19712,42грн.;

2) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Степанової А.В. від 04.03.2021 ВП №64636017 про стягнення з позивача 12000,00 грн. виконавчого збору;

3) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Степанової А.В. від 04.03.2021 ВП №64636017 про стягнення з позивача штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що всупереч ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" позивач отримала оскаржувані постанови лише 25.06.2021. При цьому, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження". Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Враховуючи, що позивач взагалі не була повідомлена про початок виконавчого провадження, виконавцем не вчинені зазначені вище дії, постанова про накладення на позивача штрафу від 04.03.2021 в межах виконавчого провадження №64636017 є незаконною.

Щодо оскаржуваних постанов про стягнення з позивача виконавчого збору в межах ВП №64636017 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.05.2021 в межах ВП №65002280 вказала, що постанова про відкриття виконавчого провадження №65002280 позивачу взагалі не надсилалась, їй не доводилось до відома про відкриття виконавчого провадження, та враховуючи, що виконавцем не вжито дій до реального виконання судового рішення, дані постанови також є протиправними.

Ухвалою суду від 06.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, судове засідання призначено на 17.09.2021 (а.с.39), що ухвалою суду від 17.09.2021 було відкладено за клопотанням представника позивача на 28.09.2021 та витребувано у відповідача додаткові докази у справі (а.с.139,142).

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.45-48, 147-154), в якому, з урахуванням поданих доказів, просив відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав, що рішення про усунення перешкод виконувалось в порядку, визначеному ст.63 Закону України "Про виконавче провадження". Про відкриття виконавчого провадження №64636017 позивач повідомлялася рекомендованим поштовим відправленнями, а також засобами зв`язку програми Viber шляхом надіслання файлових повідомлень. Враховуючи вищевикладене, боржник вважається (і фактично є), таким, що обізнаний (повідомлений) про відкриття виконавчого провадження та початок примусового виконання рішення.

Однак, в ході здійснення виконавчого провадження боржником не надано будь-яких доводів, що свідчать про поважність причин невиконання рішення, або вимог державного виконавця, у зв`язку з чим державним виконавцем у порядку, визначеному статтею 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", було винесено постанови про накладення штрафу від 04.03.2021, від 22.03.2021, які сплачені не були.

Згідно ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 , всупереч положенням закону та вимогам державного виконавця, не вчинила жодних дій спрямованих на забезпечення виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, боржник - ОСОБА_1 , порушила вимоги закону, не виконала рішення суду, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим державним виконавцем до правоохоронних органів направлено повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення та постановою від 31.03.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64636017.

Щодо оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000,00грн. вказав, що згідно з пунктом 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, частиною 3 статті 40 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Тому 04.03.2021 державним виконавцем, керуючись статтею 27, 37,40 Закону, винесено постанову № 64636017 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала примусовому стягненню за виконавчим документом, а саме 12000 грн. та постанову №65002280 від 31.03.2021 про стягнення з боржника витрати виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн., що підлягали реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ, та виконанню в порядку, передбаченому Законом та вказаною Інструкцією.

Участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференц-прийому "ЕаsуСоn" була забезпечена ухвалою суду від 23.09.2021 (а.с.164).

Водночас, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника позивача (а.с.211,217).

Крім того, ухвалою суду від 08.11.2021 до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) (а.с.225), та відкладено розгляд справи на 18.11.2021.

ОСОБА_2 надіслав на адресу суду пояснення (а.с.230-235), в яких підтримав позицію представника відповідача та просив відмовити у задоволенні позову. Наголосив на тому, що 04.03.2021 державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду щодо зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні з малолітніми. Боржник рішення суду не виконала. У зв`язку з чим ОСОБА_2 в цей же день звернувся до садочка, в якому виховувався син, однак, в спілкуванні з сином було відмовлено з підстав заборони матері бачитись з сином. Вказане було доведено до виконавця, яким винесено постанову про накладення на позивача штрафу. Стверджує, що позивач протягом часу коли було відкрито виконавче провадження чинила перешкоди батькові у вихованні дітей та продовжує їх чинити. Тому просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача та третя особа, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, у відзиві та поясненні просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності (а.с.154, 232).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважав можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених у позові, підтримав та просив суд їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, копії матеріалів виконавчих проваджень №№64636017, 65002280, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2021 у справі №583/2211/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області, служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми позовні вимоги було задоволено частково (а.с.55-60), та серед іншого зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та участі у вихованні з малолітніми дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та про що після набрання рішенням законної сили, 16.02.2021 Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист. (а.с.53зворот,54 зворот).

З приводу примусового виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем 26.02.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64636017 (а.с.61зворот), якою пунктом 2 зобов`язано позивача виконати рішення суду протягом 10 р о б о ч и х днів.

Також 26.02.2021 державним виконавцем в межах ВП №64636017 було складено вимогу державного виконавця, якою зобов`язано ОСОБА_1 04.03.2021 о 13:00год. за адресою: АДРЕСА_1 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні з малолітніми дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.63-64).

04.03.2021 за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено вихід державним виконавцем у присутності ОСОБА_2 та встановлено, що двері до помешкання ніхто не відкрив, доступ не надали, у зв`язку з чим складено акт державного виконавця від 04.03.2021 (а.с.68).

У зв`язку з тим, що рішення суду станом на 04.03.2021 виконаним не було, 04.03.2021 відповідачем в межах ВП №64636017 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду було винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700,00грн. та зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення протягом 10 робочих днів (а.с.69).

Крім того, в цей же день, 04.03.2021 державним виконавцем в межах ВП №64636017 було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 12000,00грн. (а.с.70зворот, 170).

У подальшому постановою державного виконавця від 31.03.2021 ВП №64636017 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження було закінчено, у зв`язку з тим, що рішення суду не виконане та не може бути виконане без участі боржника, а також виведено, крім іншого, постанову про стягнення з позивача виконавчого збору від 04.03.2021 ВП №64636017 в окреме провадження (а.с.86зворот).

31.03.2021 було відкрито виконавче провадження №65002280 з приводу примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 04.03.2021 ВП №64636017 (а.с.171зворот), в межах якого 12.05.2021 також була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.11-12, 189).

Постановою державного виконавця від 14.07.2021 ВП №65002280 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с.208).

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, Закон України «Про виконавче провадження»), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності (ст. 2 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить о д н о ч а с н о з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору, про що окремо зазначається і в постанові про відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Однак, як встановлено судом зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64636017 з примусового виконання виконавчого листа Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі №583/2211/20, при відкритті виконавчого провадження питання про стягнення виконавчого збору з позивача державним виконавцем не вирішувалось. При цьому, сама оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору була прийнята не одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (26.02.2021), а лише 04.03.2021 (а.с.61зворот, 70зворот).

У той же час, нормами Закону №1404-VIII, як вже зазначалось вище передбачено, що постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. При цьому і у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору.

Також частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII, на яку також посилається представник відповідача, в обґрунтування своїх доводів, передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець н е п і з н і ш е н а с т у п н о г о р о б о ч о г о дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що державний виконавець має право винести постанову про стягнення виконавчого збору у двох випадках: або одночасно з відкриттям виконавчого провадження, або не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження). При цьому, у першому випадку, постанови про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору виносяться державним виконавцем одночасно, а у другому випадку - постанові про стягнення виконавчого збору в обов`язковому порядку має передувати постанова про повернення виконавчого документа чи закінчення виконавчого провадження.

Із вчиненням інших дій у виконавчому провадженні, Закон України "Про виконавче провадження" не пов`язує виникнення у державного виконавця права на винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору не у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" є порушенням процедури її прийняття, встановленої Законом.

Як вже зазначалось вище, під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64636017, питання про стягнення виконавчого збору з позивача, державним виконавцем не вирішувалось, а винесенню оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 04.03.2021 не передувала постанова про закінчення виконавчого провадження. Постанова про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження №64636017 була винесена лише 04.03.2021, тобто після відкриття 26.02.2021 виконавчого провадження та до закінчення 31.03.2021 виконавчого провадження на підставі п.11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 04.03.2021 ВП №64636017 прийнята з порушення процедури її прийняття, визначеної Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим, не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправною, а позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування - такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, враховуючи визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.03.2021 ВП №64636017, з приводу примусового виконання якої було відкрито виконавче провадження №65002280 та в межах якого було прийнято іншу оскаржувану у даній справі постанову - про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.05.2021 №65002280, остання постанова також не може відповідати критеріям правомірності, встановлених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 04.03.2021 ВП №64636017, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішення, зокрема, про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону №1404-VIII, відповідно до ч.7 якої рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

У свою чергу, статтею 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2). Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3).

Відповідно до п.2 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Так частиною першої статті 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що державний виконавець під час примусовому виконанні такої категорії справ (усунення перешкод у побаченні з дитиною) повинен перевірити виконання рішення суду наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто 10 робочих днів. І лише у разі невиконання без поважних причин боржником рішення у встановлений строк виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні відповідач у постанові про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 (а.с.61зворот) позивачу було надано строк для виконання рішення суду у відповідності до ч.6 ст. 26 Закону №1404-VIII - 10 робочих днів. У той же час вимогою державного виконавця, винесеної тією ж датою - 26.02.2021 встановлено ОСОБА_1 виконання рішення суду - 04.03.2021. При цьому саме 04.03.2021, тобто на четвертий (а не наступний після десяти робочих днів) робочий день було відповідачем перевірено виконання рішення суду у справі №583/2211/20, що не відповідає приписам ст. 63 Закону №1404-VIII.

Крім іншого, варто відмітити, що відповідно до ст. 28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно із ч. 4 цієї ж статті у разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою.

На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Отже, чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим поштовим відправленням. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема тим, що для вчинення виконання рішення суду боржнику необхідно бути обізнаним про строки, протягом яких він може виконати зобов`язання, щоб уникнути, зокрема, у тому числі застосування санкцій, визначених Законом, зокрема, штрафу.

Дійсно, постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана позивачу за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що також підтверджується і поясненнями позивача у позові (а.с.1) та його представника. У той же час, матеріалами справи не підтверджено, що така постанова була вручена позивачу (чи вона була їй доведена до відома) у строк до 04.03.2021 (а.с.63), що могло б свідчило про те, що позивач була обізнана та їй було доведено до відома така постанова і вимога виконавця у встановлений строк.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_5. про відкриття виконавчого провадження №64636017 та вимога державного виконавця були надіслані із застосуванням засобу зв`язку програми Viber, а також про те, що позивач зверталась з такою заявою про направлення документів виконавчого провадження в такий спосіб, у відповідності до ч.4 ст.28 Закону №1404-VIII, відповідачем суду не надано.

При цьому судом враховано, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Таким чином, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі, приймаючи до уваги, що виконання рішення суду було здійснено на четвертий робочий день, а не наступного дня після закінчення строку, встановленого ч.6 ст. 26 Закону №1404-VIII, а також під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідачем не було перевірено та надано належної оцінки наявності об`єктивних причин невиконання позивачем рішення саме 04.03.2021, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 КАС України, а тому також є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (02099, м. Київ, вул. Заслонова, 16, ), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування постанов - ззадовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Степанової Аліни Володимирівни:

- про стягнення виконавчого збору від 04.03.2021 ВП №64636017;

- про накладення штрафу від 04.03.2021 ВП №64636017;

- про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.05.2021 ВП №65002280.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Шевченко