Справа № 520/13002/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 листопада 2021 року № 520/13002/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Ліпчанській Я.В.,

за участю:

представників позивача - Іванцової О.В., Мартиненка А.М.,

представника відповідача - Лантушенко Г.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоскладальне підприємство "Кобальт" (вул. Гамарника, буд. 7/9,Харків,61003) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 30.06.2021 № 8 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСКЛАДАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОБАЛЬТ» () про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 15 806 418,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства є необґрунтованими, зроблені з перевищенням повноважень відповідача.

Позивачем первинними документами підтверджено факт вчинення господарських взаємовідносин із ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», ТОВ «КОЛТЕК» та ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС», а тому висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій, ґрунтуються на припущеннях та є неправомірними. Певні недоліки , в товарно-транспортних накладних, не є підставою для визнання операцій не реальними, оскільки умовами договорів поставки перевезення товару здійснювалося транспортом покупця. Вказував, що зазначені контрагенти-покупці на час здійснення операцій мали відповідну правосуб`єктність, в тому числі, й податкову. Посилаючись на індивідуальний характер відповідальності платника податків за податкове правопорушення, позивач зазначив, що порушення кримінальних проваджень, в процедурах яких встановлені обставини щодо фіктивної діяльності його контрагента, не є безумовним свідченням безтоварності здійснених ним операцій з участю цього контрагента.

Також вказував, що взаємовідносини ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», ТОВ «КОЛТЕК» та ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС» з третіми особами не мають впливу на реальність господарських взаємовідносин між ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» та ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», ТОВ «КОЛТЕК» та ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС», а ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» не повинно нести відповідальність за порушення законодавства його контрагентами чи третіми особами.

У зв`язку з цим позивач доводив хибність висновку податкового органу про безтоварний характер операцій із вказаними контрагентами, як такий, що ґрунтуються на припущеннях та зроблений без урахування всіх обставин вчинених господарських операцій.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 адміністративну справу прийнято до розгляду. Розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

04.08.2021 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому представник вказав, що спірне податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законодавством, оскільки укладені між ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» та ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», ТОВ «КОЛТЕК» та ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС» договори не опосередковувалися реальним виконанням операцій, які ставлять їх предмет, що на думку контролюючого органу свідчить про безтоварність господарських операцій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого позову, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача проти вимог заявленого позову заперечував.

Як встановлено судовим розглядом, в період з 14 травня по 20 травня 2021 року на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.05.2021 № 3396-П заступником начальника Східного відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Чеботарьовою Тетяною Олександрівною та головним державним ревізором-інспектором Східного відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Кологойдою Тетяною Сергіївною, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» за фактами, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих платником податків щодо господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС» () за жовтень, листопад 2018 року, ТОВ «КОЛТЕК» () за листопад 2018 року, ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» () за квітень, травень, липень, вересень, жовтень, листопад 2019 року, січень, лютий, листопад 2020 року, ТОВ «ПГАКУ «ЗУБР» (попередня назва ТОВ «ТД ХАРКІВСПЕЦАКУМУЛЯТОР») () за грудень 2020 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» від 27.05.2021 №9089/20-40-07-28-09/30655306 (а.с. 126- 250 т. 1, а.с. 1-250 т. 2).

За висновками акту перевірки зазначено про порушення товариством пп. «а» п. 198.1, абзаців першого і другого пп. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту всього в сумі 15 806 417,5грн., у т.ч, у жовтні 2018 року на суму 717 708 грн., листопаді 2018 рок на суму 1039336,67 грн., у квітні 2019 року на суму 29011.22,62 грн., у травні 2)019 року на суму 680422,86грн., у липні 2019 року на суму 1659109,61 грн., у вересні 2019 року на суму 1992597,64 грн., у жовтні 2019 року на суму 866525,35 грн., у листопаді 2019 року на суму 4465970,72 грн., у січні 2020 року на суму 839339,8 грн., у лютому 2020 року на суму 2815247,06 гри., у листопаді 2020 року на суму 829037.15 грн. в результаті чого:

- завищено від`ємне значення податку на додану вартість у листопаді 2018 року на суму 1757045 грн., травні 2019 року на суму 3581545 грн., липні 2019 року на суму 1659110 грн., листопаді 2019 року на суму 4325094 грн., лютому 2020 року на суму 3654587 грн., листопаді 2020 року на суму 829037 грн.

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки від 27.05.2021 ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» подано до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення (вих. № 118/21 від 10.06.2019), за наслідками розгляду яких висновки акту залишені без змін, що вбачається з листа № 25593/6/20-40-07-28-15 від 30.06.2021р.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №8 від 30.06.2021 року за формою «В4» , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОСКЛАДАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОБАЛЬТ» () зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість в сумі 15 806 418,00 грн. (а.с. 40-41 т. 3).

Не погоджуючись з податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим Кодексом України.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, вбачається, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг) платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Судом встановлено, що основними видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоскладальне підприємство "Кобальт" є оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (основний); виробництво інших кранів і клапанів; виробництво автотранспортних засобів; виробництво кузовів для автотранспортних засобів, причепів і напівпричепів; надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів; підготовчі роботи на будівельному майданчику; інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; торгівля іншими автотранспортними засобами та інше, що вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців .

В спірний період позивач здійснював господарські операції з придбання товарів у ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», ТОВ «КОЛТЕК» та ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС».

Щодо взаємовідносин ТОВ "АП "Кобальт" з ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», судом встановлено наступне.

Так, 03.01.2019 року між позивачем (в якості покупця) та ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» (продавець) укладено договір від 03.01.2019 року № 0301/19, за умовами якого позивач придбав товар. Поставка товару здійснюється партіями; найменування, кількість та ціна визначаються та погоджуються Сторонами у видаткових накладних, що видаються продавцем. (а.с. 64-66 т.3).

Відповідно до п. 3.1. цього Договору оплата Товару Покупцем здійснювалась шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

На підтвердження виконання договору позивачем як і до перевірки, так і до суду, надано видаткові накладні від 01.04.2019 №82-100, від 03.04.2019 №101-111, від 04.04.2019 №112-119, від 08.04.2019 №120-141, від 10.04.2019 №142-149, від 12.04.2019 № 150-162, від 16.04.2019 № 163-165, від 17.04.2019 № 166-173; від 02.05.2019 № 176-178, від 06.05.2019 № 179-185, від 16.05.2019 № 194, 195, від 17.05.2019 № 187-193; від 01.07.2019 № 207, 208, від 03.07.2019 № 209-221, від 05.07.2019 № 222-231, від 16.07.2019 № 232, 233, від 17.07.2019 № 234-237, від 18.07.2019 № 238-243, від 22.07.2019 № 244-248; від 02.09.2019 № 252-255, 273, від 03.09.2019 № 256-262, від 04.09.2019 № 267-269, від 05.09.2019 № 265, 270-272, від 16.09.2019 № 295, 296, від 17.09.2019 № 274-279, 288-294, від 18.09.2019 № 280-287; від 01.10.2019 № 298, 299, від 02.10.2019 № 297, від 16.10.2019 № 308, 309, від 18.10.2019 № 300-307, від 22.10.2019 № 310-317; від 01.11.2019 № 318, від 18.11.2019 № 319-322, 325-327, 340, 342, від 21.11.2019 № 323, 324, 328-333, від 25.11.2019 № 334-339, 343, 344, від 27.11.2019 № 341, 345-353.

В видаткових накладних вказано дані Постачальника, Покупця товару, підстава виписки накладної, найменування товару, одиницю виміру, його ціну. Вказані накладні підписано сторонами договору постачання від 03.01.2019 №0301/19.

Перевезення товарно-матеріальних цінностей за договором здійснювалось Постачальником на склад покупця Харківська область, Чугуївський район, смт. Новопокровка, вул. Островського, 10 А, що передбачено п. 3.4 Договору від 03.01.2019 року № 0301/19.

На підтвердження перевезення та отримання придбаних за договором постачання від 24.09.2018 №53/07 товарно-матеріальних цінностей від Постачальника на адресу Покупця, оформлені наступні товарно-транспортні накладні: від 01.04.2019 № 62, 63, від 03.04.2019 № 64, від 04.04.2019 № 65, від 08.04.2019 № 66, від 10.04.2019 №67, від 12.04.2019 № 68, від 16.04.2019 № 69, від 17.04.2019 № 70; від 02.05.2019 № 71, від 06.05.2019 № 71, від 16.05.2019 № 73, від 17.05.2019 № 74; від 01.07.2019 №7 8, від 03.07.2019 № 79, від 05.07.2019 № 80, від 16.07.2019 № 81, від 17.07.2019 № 82, від 18.07.2019 № 83, від 22.07.2019 № 84; від 02.09.2019 № 88, від 03.09.2019 № 88/1, від 04.09.2019 № 90, від 05.09.2019 № 92, від 16.09.2019 № 93, від 17.09.2019 № 94 від 18.09.2019 № 94/1; від 01.10.2019 № 97, від 02.10.2019 № 98, від 16.10.2019 № 99, від 18.10.2019 № 100, від 22.10.2019 № 101; від 01.11.2019 № 102, від 18.11.2019 № 103, від 21.11.2019 № 104, від 25.11.2019 № 105, від 27.11.2019 № 106.

На виконання умов договору постачання від 03.01.2019 №0301/19, ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» в адресу ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» виписало податкові накладні, надані в розпорядження контролюючого органу. Зазначені податкові накладні прийняті та зареєстровані податковим органом в ЄРПН без зауважень.

Також судом встановлено, що 02.01.2020, між ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» (Покупець) та ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» (Постачальник) укладено договір постачання від 02.01.2020 №0201/20, відповідно до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар. Поставка товару здійснюється партіями; найменування, кількість та ціна визначаються та погоджуються Сторонами у видаткових накладних, що видаються продавцем (а.с. 67- 69 т. 3).

Перевезення товарно-матеріальних цінностей за договором здійснювалось Постачальником.

Відповідно до п. 3.4 цього Договору поставка Товару здійснюється на склад покупця Харківська область, Чугуївський район, смт. Новопокровка, вул. Островського, 10 А.

Відповідно до п. 3.1. цього Договору оплата Товару Покупцем здійснювалась шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

На підтвердження виконання договору позивачем як і до перевірки, так і до суду, надано видаткові накладні від 02.01.2020 № 2, від 03.01.2020 № 1, 3-13, від 09.01.2020 № 14-19, від 13.01.2020 № 20-27, від 16.01.2020 № 28; від 03.02.2020 № 43, 44, від 04.02.2020 № 29-42, 45, від 06.02.2020 № 46-53, від 17.02.2020 № 99, 100, від 18.02.2020 № 54-70, від 20.02.2020 № 71-86, від 21.02.2020 № 87-98; від 02.11.2020 № 256, від 04.11.2020 № 258-265, від 09.11.2020 № 266-274, від 10.11.2020 № 275-279, від 16.11.2020 № 280, від 18.11.2020 № 281-283, в яких вказано дані Постачальника, Покупця товару, підстава виписки накладної, найменування товару, одиницю виміру, його ціну. Вказані накладні підписано сторонами Договору.

На підтвердження факту перевезення та отримання придбаних за договором постачання від 24.09.2018 №53/07 товарно-матеріальних цінностей від Постачальника на адресу Покупця, оформлені наступні товарно-транспортні накладні: від 02.01.2020 № 2, від 03.01.2020 № 3, від 09.01.2020 № 4, від 13.01.2020 № 5, від 16.01.2020 № 6; від 03.02.2020 № 7, від 04.02.2020 № 8, від 06.02.2020 № 9, від 17.02.2020 № 13, від 18.02.2020 № 10, від 20.02.2020 № 11, від 21.02.2020 № 12; від 02.11.2020 № 46, від 04.11.2020 № 47, від 09.11.2020 № 48, від 10.11.2020 № 49, від 16.11.2020 № 50, від 18.11.2020 №51.

На виконання умов договору постачання від 02.01.2020 №0201/20, ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» в адресу ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» виписало податкові накладні, які прийняті та зареєстровані податковим органом в ЄРПН без зауважень.

Усі первинні документи, по взаємовідносинам із ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», підписані відповідальними посадовими особами та скріплені печатками юридичних осіб, крім того, містять інші відомості та реквізити, наявність яких визнана обов`язковою ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які сукупно мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2019 р. у справі № 826/7423/16.

Оцінивши первинні документи бухгалтерського обліку позивача із ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ», суд приходить до висновку, що вони є належними письмовими доказами, які підтверджують реальність господарських операцій з контрагентом позивача, обсяг яких є достатнім для висновку про те, що рух товару дійсно мав місце.

Щодо доводів відповідача, що джерело походження товару, реалізованого на адресу ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» невідоме, а отже неможливий його рух по всьому ланцюгу постачання у зв`язку з відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг або реально задекларованого виробництва, суд зазначає наступне.

Висновки відповідача ґрунтуються до інформації з Єдиного реєстру податкових накладних у підприємства ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» (код за ).

Так, відповідач вказує, що ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» задекларовано взаємовідносини з контрагентом-постачальником ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» (), діяльність якого має всі ознаки фіктивності, з огляду на відсутність достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення допоміжних робіт, таких як навантаження/розвантаження, зберігання та ін. та відсутність складських приміщень для зберігання придбаного товару».

Суд з зазначеними доводами податкової не погоджується, оскільки відповідно до норм ПК України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Таким чином, доводи про те, що контролюючий орган при проведенні перевірки не може встановити повного ланцюгу постачання того чи іншого товару аж до виробників (обрив (розрив) ланцюга), не може бути покладено в основу притягнення до відповідальності саме ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» як кінцевого споживача товарів, робіт та послуг за умови дотримання покупцем товару, робіт та послуг вимог податкового законодавства, зокрема, отримання податкової накладної та проведення оплати за придбаний товар, де у складі вартості товару сплачено було суму податку на додану вартість.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» не повинно зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

В постанові від 24.02.2021 у справі №380/215/20 Верховний суд зазначив, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

ГУ ДПС у Харківській області наведено схему руху товару із зазначенням третіх осіб, з якими Позивач у правовідносини не вступав, (ТОВ «НЕФУД СТАР» (), ТОВ «МЕХАТРОН-2021» (код ЄДРПОУ - 43819297), ТОВ «ОРІОН СПЕЦТОРГ» (код ЄДРПОУ - 42682909), ТОВ «БРАЙКЛІНС» (код ЄДРПОУ - 42693894), ТОВ «ПАНКРЕСУРС» (код ЄДРПОУ - 42954935), ТОВ «ІНВЕКС-ХЕДВЕЛ» (код ЄДРПОУ - 43101879)) по ланцюгу постачання товарів.

Однак, суд зазначає, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.05.2018 у справі №811/1508/16.

Щодо твердження доводів відповідача про ненадання документів, які б підтверджували першу подію або підстави складання податкових накладних від 22.09.2019 №1, від 22.10.2019 №2, від 25.11.2019 №11, 12, від 27.11.2019 №6, від 27.11.2019 №8, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивачем посадовим особам ГУ ДПС у Харківській області надавались усні пояснення щодо помилковості складання Постачальником - ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» вищезазначених податкових накладних, виписаних на адресу позивача, видаткові накладні на отримання товарів не складалися, товар фактично не отримувався. До податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість Товариством станом на дату проведення перевірки не включено.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що дійсність правочинів ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» із ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» не залежить від дотримання вимог податкового законодавства третіми особами по ланцюгу постачання, а висновки посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області не містять жодних фактів, які свідчать про порушення саме ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» податкового законодавства.

Щодо взаємовідносин ТОВ "АП "Кобальт" з ТОВ "КОЛТЕК", судом встановлено наступне.

26.11.2018 року, між ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» та ТОВ «КОЛТЕК» (Постачальник) укладено договір постачання від 26.11.2018 №11/26-1, відповідно до якого позивач придбав дизельне пальне. (а.с. 248-249 т.6).

Сторони погодили, що кількість та вартість Товару визначається в рахунку-фактурі.

Згідно п. 3.8 Договору постачання, у редакції додаткової угоди №1 від 27.11.2018, поставка товару здійснювалась на умовах СРТ зі складу Постачальника (Харківська область, м. Мерефа, вул. Піщана, 22) до складу Покупця (Харківська обл., Чугуївський р-н, смт. Новопокровка, вул. Заводська, 10-А) відповідно до міжнародних правил «Інкотермс» у редакції 2010. (а.с. 205 т. 6).

У відповідності до п. 4.2. Договору постачання у редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018 Покупець передав, а Постачальник прийняв прості векселі в рахунок оплати за Товар, що підтверджується Актом прийому-передачі від 07.10.2019 № 1. Строк платежу за векселями за пред`явленням.

На підтвердження виконання договору позивачем як і до перевірки, так і до суду, надано видаткові накладні від 27.11.2018 №95 та №96 (а.с. 2,5 т. 7)

На підтвердження факту перевезення та отримання придбаних за договором постачання від 26.11.2018 №11/26-1 товарно-матеріальних цінностей від Постачальника на адресу Покупця, оформлені наступні товарно-транспортні накладні: від 27.11.2018 №315487 та №315488 (а.с. 3,6 т. 7).

На виконання умов договору постачання, ТОВ «КОЛТЕК» в адресу ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» виписало податкові накладні, які прийняті та зареєстровані податковим органом в ЄРПН без зауважень (а.с. 8,9 т. 7).

Усі первинні документи, по взаємовідносинам із ТОВ «КОЛТЕК», підписані відповідальними посадовими особами та скріплені печатками юридичних осіб, крім того, містять інші відомості та реквізити, наявність яких визнана обов`язковою ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Оцінивши первинні документи бухгалтерського обліку позивача із ТОВ «КОЛТЕК», суд приходить до висновку, що вони є належними письмовими доказами, які підтверджують реальність господарських операцій з контрагентом позивача, обсяг яких є достатнім для висновку про те, що рух товару дійсно мав місце.

Щодо доводів контролюючого органу на недоліки товарно-транспортних накладних придбаного пального, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем вказано, що товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам підпункту 11.1 пункту 11 Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні».

Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для переконання про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, суд зазначає, що транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а тому, наявність недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних чи відчутність таких документів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість, факт передання товару позивачу та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Товарно-транспортні накладні не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних податкових накладних регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.05.2021 к справі №1170/2а-2075/11.

Отже, суд приходить до висновку, що доводи відповідача, в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів контролюючого органу, що підприємством ТОВ «КОЛТЕК» реалізоване дизельне паливо в листопаді 2018 року невідомого походження, отже спостерігається обрив ланцюга постачання, тобто неможливо встановити походження товару та виробника зазначеної продукції, суд зазначає наступне.

Так, відповідач вказує, що здійснивши аналіз ЄРПН по підприємству ТОВ «КОЛТЕК» за 2018 рік встановлено, що за 2018 рік, а саме в жовтні 2018 року вказаним підприємством придбано 168350 л дизельного палива, з яких в жовтні 2018 року реалізовано дизельного палива в кількості 161081 л (залишок дизельного палива складає 7269 л), а в листопаді 2018 року підприємством ТОВ «КОЛТЕК» реалізовано дизельного палива в кількості 149883 л, в тому числі на підприємство ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» в кількості 31351,89 л дизельного палива.

Однак, суд вказує, що такі посилання на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже не відповідає критерію юридичної значимості і інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанова від 12.06.2018 р. у справі № 826/16272/13-а.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності (наприклад, постанови Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №804/15820/15 (85836075), від 22.11.2019 у справі №817/2887/14 (85836029)).

Щодо посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень, порушених за ознаками фіктивності господарської діяльності, та як наслідок недійсність первинних документів підписаних директором фіктивного підприємства.

Так, відповідач посилається на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2019 у справі №757/4872/19-к та про наявність певного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 статті 205, частиною 2 статті 209, частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 222-1, частиною 2 статті 364 КК України, відомості про яке 17.03.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва, ухилення від сплати податків та шахрайства, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Під час розгляду справи відповідач зазначив, що кримінальні провадження перебувають на стадії досудового розслідування, вироку по ним не винесено.

Суд зазначає, що наявність кримінального провадження щодо контрагента позивача, в яких не винесено обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, в силу приписів частини 6 статті 78 КАС України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.01.2020 по справі № 826/9569/18, від 10.09.2020 по справі № 826/12919/16 від 04.09.2018 по справі № 826/18952/14, від 31.07.2018 по справі № 818/515/14 тощо.

Відповідачем не надано до суду вироків суду в кримінальному провадженні або ухвал про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

В зв`язку з чим доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Щодо взаємовідносин ТОВ "АП "Кобальт" з ТОВ "ВЕЙЗЕН ЛЮКС", судом встановлено наступне.

Між ТОВ «АП «КОБАЛЬТ» та ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС» (Постачальник) укладено договір постачання від 24.09.2018 №53/07. Відповідно до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали у кількості і за цінами згідно з рахунками-фактурами і накладними на кожну партію товар (а.с. 10-11 т. 7).

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка Товару здійснюється на Постачальником на користь Покупця партіями протягом терміну дії цього Договору відповідно до його умов.

На підтвердження виконання договору позивачем як і до перевірки, так і до суду, надано видаткові накладні від 04.10.2018 № РН-0000060, від 05.10.2018 № РН-0000062, РН-0000062, від 19.10.2018 № РН-0000088, РН-0000089, від 05.11.2018 № РН-0000109, РН-0000110, РН-0000111, від 13.11.2018 № РН-0000121, РН-0000122, від 15.11.2018 № РН-0000114, РН-0000117, від 19.11.2018 № РН-0000115, РН-0000116, РН-0000118, РН-0000119.

На підтвердження факту перевезення та отримання придбаних за договором постачання від 24.09.2018 №53/07 товарно-матеріальних цінностей від Постачальника на адресу Покупця, оформлені наступні товарно-транспортні накладні: від 04.10.2018 № 60, від 05.10.2018 № 61, від 19.10.2018 № 88, 89, від 05.11.2018 № 109, від 13.11.2018 № 121, від 15.11.2018 № 114, від 19.11.2018 № 115.

На виконання умов договору постачання, ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС» в адресу ТОВ «АП «Кобальт» виписало податкові накладні, які прийняті та зареєстровані податковим органом в ЄРПН без зауважень. (а.с. 36-55 т. 7).

Усі вищезазначені первинні документи, по взаємовідносинам із ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС», підписані відповідальними посадовими особами та скріплені печатками юридичних осіб, крім того, містять інші відомості та реквізити, наявність яких визнана обов`язковою частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Оцінивши первинні документи бухгалтерського обліку позивача із ТОВ «ВЕЙЗЕН ЛЮКС», суд приходить до висновку, що вони є належними письмовими доказами, які підтверджують реальність господарських операцій з контрагентом позивача, обсяг яких є достатнім для висновку про те, що рух товару дійсно мав місце.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію як і ТОВ "ВЕЙЗЕН ЛЮКС" так і ТОВ "КОЛТЕК" , як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд не приймає до уваги, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни в тому числі тими, які не були безпосередніми постачальниками товару, та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 816/5040/14 норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09

січня 2007 року (заява № 803/02) у справі «Інтерсплав проти України»; рішення від 22 січня 2009 року (заява № 3991/03) «Справа БУЛВЕС проти Болгарії»; рішення від 18 березня 2010 року (заява

№ 6689/03) у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії».

Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагентів. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів

невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Судом встановлено, що на час проведення господарської операції між позивачем та його контрагентами, останні мали відповідну господарську правосуб`єктність: в установленому законом порядку були зареєстровані як юридичні особи, взяті на податковий облік як платники ПДВ, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались. Вказані обставини підтверджується інформацією, розміщеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та в Реєстрі платників податку на додану вартість.

Щодо доводів контролюючого органу про включення податкових накладних від ПрАТ «Укравтоінвест» до податкового кредиту без підтвердження першої події або підстави її складання, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківській рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

- дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством (п. 201.1 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.1 ст. 201 ПК України).

Відповідачем вказано, до податкових накладних від 22.10.2019 № 1 на загальну суму 447 916,08 грн, в т. ч. ПДВ 74 652,68 грн, від 22.10.2019 № 2 на загальну суму 447 916,08 грн, в т. ч. ПДВ 74 652,68 грн, від 25.11.2019 № 11 на загальну суму 320 229,97грн, в т. ч. ПДВ 53 371,66 грн, від 25.11.2019 № 12 на загальну суму 59 027,41 грн, в т. ч. ПДВ 9 837,90 грн, від 27.11.2019 № 6 на загальну суму 91 485,50 грн, в т. ч. ПДВ 15 247,58 грн, від 27.11.2019 № 7 на загальну суму 214 682,33 грн, в т. ч. ПДВ 35 780,39 грн, від 27.11.2019 № 8 на загальну суму 82 406,34 грн, в т. ч. ПДВ 13 734,39 грн видаткових накладних не надано ні до матеріалів справи, ні до суду на загальну суму поставки 1 663 663,71 гривні в т. ч. ПДВ 277 277,28. Згідно з наданих карток 631 рахунків грошові кошти не перераховувались на адресу ПрАТ «Укравтоінвест». Станом на 30.04.2019 наявна кредиторська заборгованість по взаємовідносинах з ПрАТ «Укравтоінвест».

Під час розгляду справи судом встановлено, що під час подання податкової накладної від 22.10.2019 № 1 на суму 447 916,08 грн, в тому числі ПДВ 74 652,68 грн постачальником ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» зроблено помилку в рядку № 6.

13.11.2021 року подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 2 до вищезазначеної податкової накладної, в якій відмінусовано помилковий рядок № 6 на суму податку на додану вартість 20 009,80 грн, та додано новий рядок № 22 на суму ПДВ 2 009,80 грн.

Аналогічна ситуація склалась з податковою накладною від 22.10.2019 № 2 на загальну суму 447 916,08 грн, в тому числі ПДВ 74 652,68 грн.

13.11.2019 року подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 до вищезазначеної податкової накладної. Відмінусовано помилковий рядок № 6 на суму податку на додану вартість 20 009,80 грн, та додано новий рядок № 22 на суму ПДВ 2 009,80 грн.

Відтак, сума коригування податку на додану вартість за жовтень 2019 року склала 36 000,00 грн, що відображено рядку 2 таблиці 2 додатку 1 податкової декларації з податку на додану вартість за звітний листопад місяць 2019 року, поданій 17.12.2019 реєстраційний № .

Судом також встановлено, що позивачем надсилалась у відповідь на запит відповідача від 17.03.2021 № 8818/6/20-40-07-28-15 щодо надання інформації, а також надавалась до перевірки та додана до матеріалів позовної заяви видаткова накладна від 22.10.2019 № 311 на загальну суму 339 916,08 грн, в тому числі ПДВ 56 652,68 грн, що підтверджує отримання товару податковою накладною від 22.10.2019 № 1 з урахуванням розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 13.11.2019 № 2. Сума податку на додану вартість за даною поставкою, що включена до складу податкового кредиту, склала 56 652,68 грн = 74 652,68 грн (сума ПДВ за первісною податковою накладною) 18 000,00 грн (сума коригування).

Позивачем також надсилалась у відповідь на запит Відповідача від 17.03.2021 № 8818/6/20-40-07-28-15 щодо надання інформації, а також надавалась до перевірки та додана до матеріалів позовної заяви видаткова накладна від 22.10.2019 № 312 на загальну суму 339 916,08 грн, в тому числі ПДВ 56 652,68 грн, що підтверджує отримання товару податковою накладною від 22.10.2019 № 2 з урахуванням розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 13.11.2019 № 1. Сума податку на додану вартість за даною поставкою що включена до складу податкового кредиту, склала 56 652,68 грн = 74652,68 (сума ПДВ за первісною податковою накладною) 18000,00 грн (сума коригування).

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача повідомив, що в ході проведення документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ "АП"КОБАЛЬТ" не встановлено фактів формування від`ємного значення з ПДВ без належних чином оформлених податкових накладних.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про ненадання Позивачем документів, які б підтверджували першу подію або підстави складання ПрАТ «УКРАВТОІНВЕСТ» податкових накладних від 22.10.2019 № 1 на суму 447 916,08 грн, в т.ч. ПДВ 74 652,68 грн. та від 22.10.2019 № 2 на суму 447 916,08 грн, в т.ч. ПДВ 74 652,68 грн. є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власного рішення, під час розгляду справи не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 30.06.2021 № 8 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСКЛАДАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОБАЛЬТ» про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 15 806 418,00 грн.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоскладальне підприємство "Кобальт" (вул. Гамарника, буд. 7/9,Харків,61003) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 8 від 30.06.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОСКЛАДАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОБАЛЬТ» () зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість в сумі 15 806 418,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоскладальне підприємство "Кобальт" сплачений судовий збір у сумі 22 700 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19 листопада 2021 року.

Суддя Бідонько А.В.