Справа № 725/6596/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6596/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції -

Вольська-Тонієвич О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

17 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

секретаря судового засідання: Григорук В.С.

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Самолюка В.В.,

перекладача: Мохамед Шаріфф,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом 31 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 про продовження строку затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2021 року представник 31 прикордонного загону Західного регіонального управління державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом про продовження строку затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 12:20год. 05 квітня 2022 року.

Першотравневий районний суд м.Чернівці рішенням від 30.09.2021 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що враховуючи відсутність зі сторони відповідачки співпраці щодо виготовлення їй документу на виїзд з території України, а також враховуючи ситуацію у країні її походження, існує необхідність продовження строку затримання.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано практику Верховного Суду від 17.01.2019 №743/1240/17, від 27.09.2019 №743/719/17, від 28.01.2021 №743/1046/20, згідно якої затримання відповідача не відноситься до обставин, передбачених приписами ст. 289 КАС України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.10.2020 затримано громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_2 з метою ідентифікації на строк 6 (шість) місяців.

При цьому встановлено, що відповідачка своїми діями грубо та свідомо порушила законодавство України, так як усвідомлюючи протиправний характер діяння, обрала незаконний спосіб перетину державного кордону із України в Румунію, за що постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09.10.2020 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року примусово видворено за межі території України громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , яка діяла у своїх інтересах та у інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також їх затримано з метою забезпечення примусового видворення.

У зв`язку із цим, відповідачку разом із малолітнім сином було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (вул.Перемоги,27А с.Журавичі Ківерцівській район Волинська область).

З метою виконання рішення суду про примусове видворення, 31 прикордонним загоном на адресу Волинського ПТПІ було направлено запит, щодо з`ясування у відповідачки бажання покинути територію України та повернутись до країни походження або третьої країни.

Втім, ОСОБА_1 відмовляється від написання заяви на адресу Посольства Ісламської республіки Афганістан в Україні про згоду на оформлення свідоцтва на повернення. У зв`язку із чим, у відповідачки на даний час не має жодного документу, що дає право на виїзд з території України (а.с.43,45).

Окрім того, згідно інформації викладеної в листі Представництва УВКБ ООН в Україні №365/21 від 25.08.2021, УВКБ ООН рекомендують до стабілізації обстановки в країні Афганістан застосувати мораторій на примусове повернення осіб до даної країни.

Встановлено, що у відповідачки на даний час немає жодних законних підстав для перебування на території України. Докази про те, що вона зверталася із заявою про надання статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту у матеріалах справи відсутні. Також у відповідачки немає на території України місця проживання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Приписами частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів.

Відповідно до частин 11-13 названої правової норми строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України чітко передбачено підстави, за яких можливо продовжити строк затримання іноземців та осіб без громадянства, які є вичерпними та широкому тлумаченню не підлягають.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до частини 4 статті 30 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

Відповідно до Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства у разі якщо особа, стосовно якої подається позов, є батьком, матір`ю, супроводжуючою особою або опікуном для неповнолітніх осіб, які слідували спільно з нею, відомості про таких дітей зазначаються у позовній заяві (розділ ІІІ п.2).

Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно інформації викладеної в листі Представництва УВКБ ООН в Україні №365/21 від 25.08.2021, УВКБ ООН рекомендують до стабілізації обстановки в країні Афганістан застосувати мораторій на примусове повернення осіб до даної країни.

Таким чином, враховуючи відсутність зі сторони відповідачки співпраці щодо виготовлення їй документу на виїзд з території України, а також враховуючи ситуацію у країні її походження, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку затримання.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на практику Верховного Суду від 17.01.2019 №743/1240/17, від 27.09.2019 №743/719/17, від 28.01.2021 №743/1046/20, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки до стабілізації ситуації країні Афганістан, згідно з оцінками, ситуація там не зміниться таким чином, що дозволить біженцям повернутися на батьківщину в умовах безпеки і поваги людської гідності. УВКБ ООН також вважає, що буде недоречним примусово повертати громадян Афганістану або осіб, які раніше постійно проживали в цій країні, у країни регіону, з огляду на те, що такі країни як Іран і Пакистан десятиліттями з готовністю приймали переважну більшість загальної чисельності афганських біженців у світі (а.с. 47).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.