Справа № 380/7392/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7392/20 пров. № А/857/15157/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (головуючий суддя Лунь З.І., м. Львів, повний текст складено 24.06.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2132/к від 30.06.2020 «Про звільнення» та наказ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №1650/к від 01.07.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 №2132/к «Про звільнення»», з наступними змінами згідно з наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №1911/к від 13.08.2020, поновити його на посаді начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з 14.08.2020 та стягнути із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставин у справі та порушено норми права, тому просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що 03.01.2020 року наказом Міністерства юстиції України № 21/к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 08.01.2020 із встановленням випробовування строком на шість місяців.

03.01.2020 в.о. Державного секретаря Міністерства, директором департаменту публічного права затверджено завдання на період випробування начальнику Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 з якими він був ознайомлений 08.01.2020.

15.06.2020 Державним секретарем Міністерства юстиції видано Доручення № 316/1.3/48-20, яким зобов`язано профільні департаменти Міністерства юстиції опрацювати, зокрема, завдання на період випробування визначені ОСОБА_1 та надати інформацію про стан їх виконання

17.06.2020 Департаментом державної виконавчої служби сформовано довідку № 1297-20.5.1-20 за результатами опрацювання завдань на період випробувань начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

17.06.2020 Департаментом нотаріату та державної реєстрації сформовано довідку № 4431-19.4.1-20 за результатами опрацювання завдань на період випробувань начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

19.06.2020 ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення з посади начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

30.06.2020 наказом Міністерства юстиції України № 2132/к «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 01.07.2020 у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

01.07.2020 наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 1650/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 № 2132/к «Про звільнення»» ОСОБА_1 оголошено про звільнення із займаної посади з 01 липня 2020 року. У разі тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

13.08.2020 наказом Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів)» № 1911/к від 13.08.2020 внесено зміни до наказу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) № 1650/к від 01.07.2020, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з посади 13.08.2020 у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 1-3 ст. 35 Закону України «Про державну службу», в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою встановлення відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку. При призначенні особи на посаду державної служби вперше встановлення випробування є обов`язковим. На строк випробування державному службовцю визначаються завдання, зміст та обсяг яких має відповідати посадовим обов`язкам. Строки виконання завдань мають бути реальними для досягнення необхідного результату.

З наказу МЮУ від 30.06.2020 року № 2132/к «Про звільнення» вбачається, що «протягом встановленого строку виконання завдань на період випробування ОСОБА_1 не виконано завдання, визначені пунктом 6, підпунктом 3 пункту 8 завдань».

Поряд з цим, підставою винесення оскаржуваного наказу вказано: статті 35, 37 Закону України «Про державну службу», наказ Міністерства юстиції України від 03.01.2020 № 21/к, завдання на період випробування начальнику Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), доручення Державного секретаря Міністерства юстиції від 15.06.2020 № 316/1.3/48-20, довідка Департаменту державної виконавчої служби № 1297- 20.5.1-20 від 17.06.2020, довідка Департаменту нотаріату та державної реєстрації № 4431- 19.4.1-20 від 17.06.2020, попередження про звільнення, акт про відмову в отриманні письмового попередження від 19.06.2020.

З змісту Завдання на період випробування начальнику Західного управління Міністерства юстиції (м. Львів), затверджених в.о. державного секретаря Міністерства, директора Департаменту публічного права 03.01.2020, слідує, що зміст завдань, які нібито, не виконані Скаржником, зводиться до наступних:

Пункт 6:

Найменування завдання на період випробування: забезпечення належного функціонування органів державної виконавчої служби;

Показники результативності та якості: органи державної виконавчої служби забезпечені печатками, штампами та вивісками з найменуванням органів; рахунки обліку депозитних сум для зарахування стягнутих з боржника коштів та рахунків авансових внесків стягувані в відкрито;

Строк виконання: 01.06.2020;

Підпункт 3 пункту 8:

Найменування завдання на період випробування: ефективна організація роботи міжрегіонального управління у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців

Показники результативності та якості: забезпечено розгляд 100% скарг у сфері державної реєстрації та прийняття відповідних рішень згідно з чинним законодавством (відсутність обгрунтованих скарг на рішення міжрегіонального управління);

Строк виконання: 01.06.2020.

З викладеного вище вбачається, що твердження про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, як підставі для звільнення, грунтується на довідці Департаменту державної виконавчої служби № 1297-20.5.1-20 від 17.06.2020 (в контексті виконання завдання, визначеного у п. 6 та довідці Департаменту нотаріату та державної реєстрації № 4431-19.4.1-20 від 17.06.2020 (в контексті виконання завдання, визначеного у п.п.3 п. 8).

Щодо виконання п. 6 Завдань, то апелянт зазначає, що суть даного завдання зводилась до забезпечення належного функціонування органів державної виконавчої служби.

Намагаючись обгрунтувати невиконання ОСОБА_1 такого завдання, Департамент державної виконавчої служби у своїй довідці № 1297-20.5.1-20 від 17.06.2020 року вказує, що пункт 6 цих завдань щодо належного функціонування органів державної виконавчої служби не виконано в частині забезпечення органів державної виконавчої служби Львівської області вивісками з найменуванням цих органів, печатками, штампами та відкриття рахунків органами державної виконавчої служби Львівської області для зарахування стягнутих з боржників коштів.

Скаржник з даним твердженням не погоджується, вважає, що таке взято до уваги судом першої інстанції безпідставно з огляду на наступне.

Згідно зі службовою запискою в.о. завідувача сектору господарського забезпечення у Волинській області Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) В. В. Демчишина від 18.06.2020, печатки для відділів державної виконавчої служби Волинської області виготовлятись в грудні 2019 року, звернень від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області щодо забезпечення їх штампами не поступало. Вивіски для відділів державної виконавчої служби Волинської області отримані та роздані 31 травня 2020 року.

Крім того, апелянт звертає увагу також і на викладене у доповідній записці завідувача сектору господарського забезпечення у Рівненській області Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) С. Юра від 18.06.2020 №274/0/25- 20, в якій зазначено, що відділи державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за територіальною юрисдикцією Рівненської області в повній мірі забезпечені печатками, штампами та інформаційними вивісками відповідно до визначених раніше потреб.

Більше того, з доповідної записки начальника відділу господарського забезпечення Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення О. Урбана від 19.06.2020, вбачається, що відділи державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в повній мірі забезпечені печатками, штампами та фасадними вивісками відповідно до наданих потреб. Дана обставина підтверджується копіями Експрес-накладних Нової пошти від 30.05.2020 та 31.05.2020 про відправлення поліграфічної продукції.

Водночас, у доповідній записці начальника управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення - головного бухгалтера О.І. Мерзи від 17.06.2020 р. вказано, що 03.01.2020 Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) були відкриті в Головному управлінні державної казначейської служби України у Львівській області небюджетні рахунки, а саме 3552 «Депозитні рахунки розпорядників та одержувачів бюджетних коштів» та 3551 «Інші рахунки розпорядників та одержувачів бюджетних коштів» для відділу Державної виконавчої служби у Львівській області, а також 11.02.2020 було здійснено відкриття для відділів Державної виконавчої служби у Рівненській та Волинській областях. Валютні рахунки не були відкриті, оскільки відкриваються на підставі потреб наданих відділами Державної виконавчої служби. Станом на 29.05.2020 до Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення надійшла доповідна записка ОСОБА_2 від 15.05.2020 на відкриття валютних рахунків відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Управлінням бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення у відповідь на цю доповідну записку було підготовлено необхідні документи для негайного відкриття та передано в Укрексімбанк. Станом на 17.06.2020 відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було повідомлено про відкриті валютні рахунки в Укрексімбанку та скеровано копію довідки про їх відкриття.

Як судом першої інстанції, так і відповідачами було вказано, що станом на 01.06.2020 відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вивіскою не забезпечено взагалі. При цьому, апелянт зауважив, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області структурно входить в Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), розташоване за тією ж адресою, не має самостійного статусу юридичної особи, тому і не може мати окремої вивіски (на відміну від районних, міських відділів, що є відокремленими структурними підрозділами, мають самостійні ідентифікаційні коди юридичних осіб, відповідно, є органами державної виконавчої служби в розумінні завдань на випробування ОСОБА_1 .

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції також є посилання на те, що 10 відділів державної виконавчої служби Львівської області забезпечені вивісками, де зазначене найменування не відповідає фактичному найменуванню, а 5 відділів ДВС отримали вивіски з правильним найменуванням уже після спливу строку, встановленого ОСОБА_1 для виконання завдань на період випробування, а саме 11.06.2020 та 12.06.2020. Однак, така обставина (невідповідність найменування відділу його фактичному найменуванню) не підтверджується жодними належними доказами.

Більше того, недоречним, на думку апелянта, є посилання на такі обставини також у тому контексті, що суть його зобов`язань з цього приводу полягала у забезпеченні організації, а не у безпосередньому виготовленні вивісок. Відтак, будь-які помилки у виготовлених вивісках не можуть свідчити про його вину та невиконання ним Завдань.

Дані вивіски були відправлені ОСОБА_1 30.05.2020 та 31.05.2020, тобто в межах визначених строків. Водночас, дата отримання таких одержувачами знаходиться поза будь-яким об`єктивним впливом скаржника.

Відтак, апелянтом у межах проходження випробування було вчинено ряд достатніх та залежних від нього дій з метою виконання визначених йому завдань.

Крім того апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суть завдання № 6 зводилась до «забезпечення належного функціонування органів державної виконавчої служби». При цьому, показники результативності та якості визначені, як «органи державної виконавчої служби забезпечені печатками, штампами та вивісками з найменуванням органів; рахунки обліку депозитних сум для зарахування стягнутих з боржника коштів та рахунків авансових внесків стягувачів відкрито».

В контексті описаного завдання та показників його виконання, зауважує, що таке стосувалось забезпечення належного функціонування усіх органів державної виконавчої служби (в межах визначеної територіальної підпорядкованості Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Львів). Тобто, для встановлення факту виконання/невиконання такого завдання, як відповідачі, так і суд першої інстанції мали своїм обов`язком, на думку скаржника, визначити весь обсяг вчинених ним дій в межах випробування, а не лише тих, які, за твердженням відповідачів, залишились невиконаними.

Таким чином, аналізу та оцінці підлягали не лише обставини, наведені у довідці Департаменту державної виконавчої служби № 1297-20.5.1-20 від 17.06.2020, оскільки такі є фрагментарними та не може слугувати однозначною підставою для висновку про невиконання завдання. Відповідачем-1 при винесенні наказу про звільнення не наведеного жодного обгрунтування стосовного того, у чому проявилось неналежне функціонування органів виконавчої служби в розрізі, нібито, невиконання показників результативності.

Щодо виконання пп.3 п. 8 Завдань, то апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається також на Довідку від 17.06.2020 4431-19.4.1-20 Департаменту нотаріату та державної реєстрації. У такій довідці вказано, що згідно з відомостями протоколу засідання Комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції від 25.05.2020 № 21 вбачається, що розгляд скарги ТОВ «Фірма «Галімпекс-Склодзеркальний завод» від 12.02.2020 № 28/10 було здійснено посадовими особами Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з порушеннями вимог статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Поряд з цим, у матеріалах справи наявний Лист начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації УДР Західного міжрегіонального управління (м. Львів) від 29.05.2020 року І. Адамської, з якого вбачається, що станом на 29.05.2020 до Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Західного міжрегіонального управління (м. Львів) надходило 25 скарг, з яких: у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - 21; у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 4. Розглянуто комісією 21. відправлено за належністю - 4.

При цьому, жодне рішення колегії не було оскаржено в судовому порядку чи до Міністерства юстиції України. Відтак, незрозумілим залишається те, якими належними та допустимими доказами підтверджується, нібито, невиконання Скаржником пп.3 п. 8 Завдань, адже Лист начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації УДР Західного міжрегіонального управління (м. Львів) від 29.05.2020 цілком і повністю підтверджує факт ефективної організації роботи міжрегіонального управління у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців

Щодо покладення в основу наказу про звільнення Скаржника довідок профільних департаментів, то апелянт зазначає, що правова природа таких аж ніяк не зводиться до документа, який є однозначним та остаточним в процедурі встановлення дотримання/недотримання Завдань в межах строку випробування та/або встановлення відповідності/невідповідності займаній посаді. На думку Скаржника, відповідні довідки є лише результатом діяльності департаменту щодо підсумку певних статистичних даних, групування відомостей певної тематики та ін. та можуть носить виключно інформаційний характер при вирішенні такого питання про виконання/невиконання завдань в межах строку випробування.

Відтак, посилання у наказі про звільнення на довідки департаментів для дотримання вимоги обгрунтованості акту індивідуально-правового характеру - недостатньо.

Саме така позиція була підтримана і Верховним Судом у постанові від 05.03.2020 у справі № 640/467/19. Так, КАС ВС вказав, що: «Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом. Верховний Суд зазначає, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та його основних засад суди наділені процесуальними повноваженнями встановлювати і оцінювати фактичні обставини справи, перевіряти обґрунтованість вимоги. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було.» (п. 56 постанови).

Окрім того, Закон України «Про державну службу» не встановлює чітких критеріїв оцінки відповідності державного службовця, тобто таке є оціночним судженням. Якщо ж розглядати висновок відповідача через призму фактичних обставин, які слугували приводом для прийняття наказу про звільнення, то перед тим, як стверджувати про невідповідність займаній посаді потрібно було б провести службове розслідування та/або здійснити оцінювання проведеної діяльності.

«Невідповідність займаній посаді» і «неналежне виконання посадових обов`язків» - не одне і те саме; обставини, якими відповідач обґрунтовує оскаржений наказ, по суті полягають у неналежному виконанні посадових обов`язків і такі звинувачення мають ознаки дисциплінарного проступку, за яке передбачено притягнення до дисциплінарної відповідальності, що аж ніяк не може вважатися виявленою «невідповідністю» займаній посаді.

Відповідно до абз. 1 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

Невідповідність державного службовця займаній посаді - це неякісне виконання роботи, неналежне виконання функціональних обов`язків за умови, що вони викликані недостатньою кваліфікацією та за відсутності вини останнього в неналежному виконанні посадових обов`язків. При цьому, мають мати місце дійсні фактичні дані, які б свідчили про те, що державний службовець не може забезпечити належного виконання покладених на нього службових обов`язків, зокрема, дані про несвоєчасне чи неналежне виконання цих обов`язків, про прийняття помилкових рішень, про відсутність достатніх знань тощо.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2020 по справі № 817/44/17 висловлено наступну позицію (п. 30,31): «..в період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. Суб`єкт призначення має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено. Водночас, висновок про невідповідність працівника займаній посаді має бути обгрунтованим і документально підтвердженим». Аналогічна позиція також була підтримана і у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі № 817/3202/15 (п. 26, 27).

Недоліки у роботі ОСОБА_1 , які зазначені в довідках, на підставі яких було звільнено Скаржника, не свідчать в повній мірі та не підтверджують недостатню кваліфікацію працівника, а відтак не містять будь-яких обґрунтувань щодо висновку про невідповідність його займаній посаді. Таким чином, вказані у довідках обставини не підтверджують невідповідність позивача займаній посаді протягом випробувального терміну, що зумовлює розірвання трудового договору на підставі ст. 87 Закону України «Про державну службу», а лише можуть підтверджувати, у випадку доведення вини ОСОБА_1 по фактах щодо неналежного виконання ним посадових обов`язків, що, в свою чергу, мало б призвести до застосування до нього заходів дисциплінарного впливу.

Схожі мотиви були покладені в основу постанов Верховного Суду від 27.05.2020 по справі № 817/44/17 та від 08.07.2020 по справі № 817/3202/15, якими відмовлено у задоволенні касаційних скарг суб`єктів призначення.

Викладеним вище, на думку скаржника, обґрунтовується неправильність та неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі просили залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до вимог ч. 1та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Міністерства юстиції України від 03 січня 2020 року № 21/к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 08 січня 2020 року, із встановленням випробовування строком на шість місяців.

03 січня 2020 в.о. Державного секретаря Міністерства, директором департаменту публічного права затверджено завдання на період випробування начальнику Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 , з якими ОСОБА_1 був ознайомлений 08 січня 2020.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з посади начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

30 червня 2020 наказом Міністерства юстиції України № 2132/к «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 01 липня 2020 року у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Підставою для звільнення ОСОБА_1 зазначено: статті 35, 87 Закону України «Про Державну службу»; наказ Міністерства юстиції України від 03 січня 2020 року № 21/к; завдання на період випробування начальнику Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); доручення Державного секретаря Міністерства юстиції від 15 червня 2020 року № 316/1.3/48-20; довідка Департаменту державної виконавчої служби № 1297- 20.5.1-20 від 17 червня 2020 року; довідка Департаменту нотаріату та державної реєстрації № 4431-19.4.1-20 від 17 червня 2020 року; попередження про звільнення; акт про відмову в отриманні письмового попередження від 19 червня 2020 року.

Наказом Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) № 1650/к від 01.07.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 р. № 2132/к «Про звільнення»» ОСОБА_1 оголошено про звільнення із займаної посади з 01 липня 2020 року. У разі тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

У зв`язку із закінченням тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , відповідно до п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 № 2132/к «Про звільнення» наказом Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів)» № 1911/к від 13.08.2020 внесено зміни до наказу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) № 1650/к від 01.07.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 р. № 2132/к «Про звільнення»», згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з посади 13 серпня 2020 у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України « Про державну службу».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що

відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба-це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу», державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державну службу», вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 35 Закону України «Про державну службу» в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

При призначенні особи на посаду державної служби вперше встановлення випробування є обов`язковим.

На строк випробування державному службовцю визначаються завдання, зміст та обсяг яких має відповідати посадовим обов`язкам. Строки виконання завдань мають бути реальними для досягнення необхідного результату. Випробування встановлюється строком від одного до шести місяців.

Якщо державний службовець у період випробування був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням або з інших поважних причин, строк випробування продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов`язки.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Підставою звільнення слугувало те, що ОСОБА_1 , протягом встановленого строку виконання завдань, не виконав завдання, визначені п. 6, п.п. 3 п. 8.

Згідно з п. 6 завдання на випробування ОСОБА_1 повинен був до 01.06.2020 забезпечити належне функціонування органів державної виконавчої служби, що включало: забезпечення органів державної виконавчої служби печатками, штампами та вивісками з найменуванням органів; відкриття рахунків обліку депозитних сум для зарахування стягнутих з боржника коштів та рахунків, авансових внесків стягувачів.

Згідно з п.п. 3 п. 8 завдання на випробування ОСОБА_1 повинен був до 01.06.2020 забезпечити розгляд 100% скарг у сфері державної реєстрації та прийняття відповідних рішень згідно з чинним законодавством (відсутність обґрунтованих скарг на рішення міжрегіонального управління).

Суд першої інстанції вважав, що підстави для висновку про невиконання цих завдань наведені в дорученні Державного секретаря Міністерства юстиції від 15 червня 2020 року № 316/1.3/48-20; довідці Департаменту державної виконавчої служби № 1297-20,5.1-20 від 17 червня 2020 року; довідці Департаменту нотаріату та державної реєстрації № 4431-19.4.1-20 від 17 червня 2020 року.

Однак, таке покликання не є коректним, оскільки в дорученні Державного секретаря Міністерства юстиції від 15 червня 2020 року № 316/1.3/48-20(копія а.с.60 т.2) взагалі відсутні дані про виконання чи невиконання позивачем завдань на період випробування.

Надаючи оцінку інформації викладеній у довідці від 17.06.2020 № 1297-20.5.1-20 Департаменту державної виконавчої служби(а.с.61-62 т.2) за результатами опрацювання завдань на період випробувань начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 про те, що згідно з інформацією, наданою управліннями забезпечення примусового виконання рішень у Львівській, Волинській та Рівненській областях встановлено, що пункт 6 цих завдань щодо належного функціонування органів державної виконавчої служби не виконано в частині забезпечення органів державної виконавчої служби Львівської області вивісками з найменуванням цих органів, печатками, штампами та відкриття рахунків органами державної виконавчої служби Львівської області для зарахування стягнутих з боржників коштів. При цьому, станом на 01.06.2020 (строк виконання завдань на період випробування) відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вивіскою не забезпечено взагалі, суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) розташоване за тією ж адресою, не має самостійного статусу юридичної особи, а відтак і не повинен в обов`язковому порядку мати окремої вивіски на відміну від районних, міських відділів, що є відокремленими структурними підрозділами, мають самостійні ідентифікаційні коди юридичних осіб, відповідно, є органами державної виконавчої служби в розумінні завдань на випробування ОСОБА_1 .

Також, у вказаній вище довідці від 17.06.2020 № 1297-20.5.1-20 Департаменту державної виконавчої служби зазначено, що 10 відділів державної виконавчої служби Львівської області забезпечені вивісками, де зазначене найменування відділу не відповідало фактичному найменуванню: Новороздільський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Львів): Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Бориславський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): Яворівський районний відділ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Кам`янка-Бузький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Жидачівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Мостиський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Водночас після спливу строку, встановленого ОСОБА_1 для виконання завдань на період випробування, а саме, 11.06.2020 та 12.06.2020 5 відділів державної виконавчої (служби отримали вивіски з правильним найменуванням: Кам`янка-Бузький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Жидачівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); Мостиський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Однак, із вказаної інформації не можливо встановити, що саме у фасадних вивісках не відповідало фактичному найменуванню відділу. Вказана обставина (невідповідність найменування відділу його фактичному найменуванню) не підтверджується жодними належними доказами. Крім того, помилки у виготовлених вивісках не можуть свідчити про невиконання позивачем завдань на випробування.

Крім того, суд першої інстанції поза увагою залишив докази про те, що згадані фасадні вивіски були відправлені 30.05.2020 та 31.05.2020 з розрахунковою датою отримання 01.06.2020, що підтверджується відповідними експрес-накладними(а.с.33-38 т.1) тобто в межах визначених завданням строків.

Також факт забезпечення фасадними вивісками підтверджується Доповідною запискою начальника відділу господарського забезпечення О.Урбана, про те, що відділи державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в повній мірі забезпечені печатками, штампами та фасадними вивісками відповідно до наданих потреб(а.с.28 т.1)

Крім того, у згаданій вище довідці від 17.06.2020 № 1297-20.5.1-20 Департаменту державної виконавчої служби зазначено, що відділи державної виконавчої служби Волинської області взагалі не забезпечені штампами нового зразку.

Однак, таке твердження також є неконкретизованим, в чому саме полягав новий зразок штампу, і ким він затверджений. Також суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне зазначити, що у матеріалах справи наявна копія службової записки в.о. завідувача сектору господарського забезпечення у Волинській області Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) В. В. Демчишина від 18.06.2020, згідно якої печатки для відділів державної виконавчої служби Волинської області виготовлятись в грудні 2019 року, звернень від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області щодо забезпечення їх штампами не поступало. Вивіски для відділів державної виконавчої служби Волинської області отримані та роздані 31 травня 2020 року.

Крім того, суд першої інстанції поза увагою залишив докази про те, що поліграфічна продукція була відправлена відділам державної виконавчої служби Волинської області 31.05.2020 з розрахунковою датою отримання 01.06.2020, що підтверджується відповідними експрес-накладними(а.с.29-32 т.1).

Окрім цього, у довідці від 17.06.2020 № 1297-20.5.1-20 Департаменту державної виконавчої служби зазначено, що відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не відкрито валютні рахунки для зарахування стягнутих з боржників коштів, незважаючи на неодноразові звернення до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з цього приводу.

Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах справи відсутні докази неодноразових звернень до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з цього приводу.

Крім того, у доповідній записці начальника управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення - головного бухгалтера О.І. Мерзи від 17.06.2020 вказано, що 03.01.2020 Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) були відкриті в Головному управлінні державної казначейської служби України у Львівській області небюджетні рахунки, а саме 3552 «Депозитні рахунки розпорядників та одержувачів бюджетних коштів» та 3551 «Інші рахунки розпорядників та одержувачів бюджетних коштів» для відділу Державної виконавчої служби у Львівській області, а також 11.02.2020 було здійснено відкриття для відділів Державної виконавчої служби у Рівненській та Волинській областях. Валютні рахунки не були відкриті, оскільки відкриваються на підставі потреб наданих відділами Державної виконавчої служби. Станом на 29.05.2020 до Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення надійшла доповідна записка ОСОБА_2 від 15.05.2020 на відкриття валютних рахунків відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Управлінням бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення у відповідь на цю доповідну записку було підготовлено необхідні документи для негайного відкриття та передано в Укрексімбанк. Станом на 17.06.2020 відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було повідомлено про відкриті валютні рахунки в Укрексімбанку та скеровано копію довідки про їх відкриття(а.с.41 т.1).

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що валютні рахунки в банках відкриваються відповідно до кожного виду валюти, а відтак відкрити універсальний валютний рахунок для всіх валют є неможливим. Крім того, процедура відкриття валютного рахунку залежить на лише від замовника, а й від банку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обмежився лише формальною констатацією порушень викладених у довідці від 17.06.2020 № 1297-20.5.1-20 Департаменту державної виконавчої служби, при цьому ні відповідачі, а ні суд не спростував жодним чином надані позивачем докази.

Також, колегія суддів зазначає, що надаючи оцінку інформації викладеній у Довідці від 17.06.2020 4431-19.4.1-20 Департаменту нотаріату та державної реєстрації(а.с.63 т.2) про те, що згідно з відомостями протоколу засідання Комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції від 25.05.2020 № 21 вбачається, що розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Галімпекс -Склодзеркальний завод» від 12.02.2020 № 28/10 було здійснено посадовими особами Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з порушеннями вимог статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що суд першої інстанції та відповідач -1 вважав порушенням підпункту 3 пункту 8 ОСОБА_1 , є помилковим з огляду на наступне.

Підпункт 3 пункту 8 завдань, визначених на період випробування позивача передбачав:

Найменування завдання на період випробування: ефективна організація роботи міжрегіонального управління у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців

Показники результативності та якості: забезпечено розгляд 100% скарг у сфері державної реєстрації та прийняття відповідних рішень згідно з чинним законодавством (відсутність обгрунтованих скарг на рішення міжрегіонального управління);

Строк виконання: 01.06.2020.

У матеріалах справи наявний Лист начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації УДР Західного міжрегіонального управління (м. Львів) від 29.05.2020 І. Адамської(а.с.59 т.1), з якого вбачається, що станом на 29.05.2020 до Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Західного міжрегіонального управління (м. Львів) надходило 25 скарг, з яких: у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - 21; у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 4. Розглянуто комісією 21. відправлено за належністю - 4.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що помилковість при розгляді скарги не свідчить про невиконання позивачем п.п. 3 пункту 8 завдань, визначених на період випробування, оскільки вказана скарга розглянута. Крім того згідно копії протоколу №3 засідання Колегії з розгляду скарг (а.с.70-80 т.1) позивач, як співголова Колегії був відсутній при розгляді загаданої вище скарги.

Також, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що жодне рішення колегії, в тому числі і щодо розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Галімпекс -Склодзеркальний завод» від 12.02.2020 № 28/10 не було оскаржено в судовому порядку чи до Міністерства юстиції України і таке ніким не скасовано чи змінено, в тому числі і Міністерством юстиції України.

А, отже, за таких обставин відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують невиконання ОСОБА_1 пп.3 п. 8 Завдань.

Хоча і питання відповідності або невідповідності займаній посаді особи, яка прийнята на державну службу, є оціночним і застосовується суб`єктом призначення у межах наданих йому дискреційних повноважень, тобто таких повноважень, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду, однак, рішення повинно бути прийняте після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Термін «дискреційне повноваження» відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Поняття «дискреційні повноваження» серед іншого визначається, як сукупність прав і обов`язків, закріплених у встановленому законодавством порядку для виконання покладених на суб`єкта владних повноважень (орган чи посадову особу) функцій, що надають йому певний ступінь свободи розсуду оцінювати ситуації, здійснювати правомірний вибір між декількома варіантами рішень (дій) та не передбачають обов`язків узгоджувати (в будь-якій формі) свої рішення з будь-яким іншим суб`єктом.

При цьому, колегія судів зазначає, що Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 року по справі № 817/44/17 висловлено наступну позицію (п. 30,31): «..в період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. Суб`єкт призначення має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено. Водночас, висновок про невідповідність працівника займаній посаді має бути обгрунтованим і документально підтвердженим». Аналогічна позиція також була підтримана і у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 817/3202/15 (п. 26, 27).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що висновок відповідача 1 та суду першої інстанції про невиконання позивачем частини завдань на період випробування, а саме п.6 та пп.3 п.8, є помилковим, передчасними та прийнятим без урахуванням всіх обставин, відтак є необґрунтованим.

З огляду на це, відсутні підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», згідно якого підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, застосовуючи визначені ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України критерії правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач - 1 необгрунтовано прийняв рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

З огляду на це, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №1650/к від 01.07.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 №2132/к «Про звільнення»», з наступними змінами згідно з наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №1911/к від 13.08.2020 також підлягають задоволенню, оскільки такі прийняті на підставі наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 №2132/к «Про звільнення»».

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід поновити на посаді начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з 14.08.2020.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно довідки Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) середньомісячна заробітна плата позивача, обчислена відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, виходячи із виплат за два останні календарні місяці перед його звільненням становить - 50182,08 грн., середньоденна відповідно - 2334,05 грн.

Оскільки час вимушеного прогулу ОСОБА_1 тривав з 14.08.2020 (перший день після звільнення) по 16.11.2021 (день постановляння судом рішення про поновлення на роботі) то відповідно з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) слід стягнути на користь позивача 756232,27 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування не виконали, то суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду першої інстанції не відповідають обставинами справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року по справі № 380/7392/20.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2132/к від 30.06.2020 «Про звільнення» та наказ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №1650/к від 01.07.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 30.06.2020 №2132/к «Про звільнення»», з наступними змінами згідно з наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №1911/к від 13.08.2020.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з 14.08.2020

Стягнути із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )середній заробіток за час вимушеного прогулу 756 232 (сімсот п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять дві) грн 27 коп, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

О.М. Гінда

повний текст складено 19.11.2021