Справа № 460/937/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 рокуСправа № 460/937/20 пров. № А/857/12510/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року (суддя Жуковська Л.А., м.Рівне, повний текст складено 24 травня 2021 року),

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 (здано на пошту) ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Головне управління) в якому просила:

визнати дії ГУПФ в Рівненській області із відмови нарахувати за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 01.01.2016 без обмеження кінцевим строком нарахувати та виплатити позивачу згідно зі статтями 39 і 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) доплату до пенсії відповідно до статей 39, 51 Закону № 796-XII як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до ІІ категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-XII як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 01.01.2016 без обмеження кінцевим строком з урахуванням раніше виплачених сум, а також здійснити перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до ІІ категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 796-XII в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 01.01.2016 без обмеження кінцевим строком провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача з відмови нарахувати та виплатити за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 01.01.2016 по 12.08.2019 доплату до пенсії, відповідно до статті 39 Закону № 796-XII, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, а також з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 01.01.2016 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю особам відповідно до статті 51 Закону № 796-XII, віднесеним до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком; зобов`язання ГУПФ нарахувати та виплатити доплату до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-XII як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 01.01.2016 по 12.08.2019, з урахуванням раніше виплачених сум, а також здійснити перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 796-XII в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 01.01.2016 без обмеження кінцевим строком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 рокуу позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 13.08.2019 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-XII. Зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 з 13.08.2019 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, що отримуючи щомісячні пенсійні виплати з 13.08.2019 позивач могла дізнатися про порушення своїх прав та своєчасно звернутись до суду за їх захистом. Вважає, що останньою порушено строки звернення до суду. Зазначає, що ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії відповідної форми до відповідача не зверталася, що відповідно не породжує жодних правових наслідків для перерахунку пенсії. Вказує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 (далі - Рішення №6-р/2018) визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окремі положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (далі - Закон №76-VIII), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу 1 Закону №76-VІІІ. При цьому, Конституційним Судом України не аналізувалася редакція Закону № 796-XII станом на дату ухвалення Рішення № 6-р/2018. Тобто, судом визнано неконституційним виключення статтю 39 Закону № 796-XI. Між тим, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 04.02.2016 (далі - Закон №987-VІІІ) є чинним, в установленому законом порядку його не було визнано неконституційним, а тому саме він підлягає застосуванню. При цьому діючою з 01.01.2016 нормою передбачено, право на доплату громадянам, які працюють у зоні відчуження. Таким чином, немає підстав для проведення нарахування позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 17.07.2018 відновлено дію статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015 в частині, яка не змінена Законом №987-VIII, а тому позивач має право на виплату відповідного підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (2 категорії), що підтверджується посвідченням від 03.10.1996 серії НОМЕР_1 (а.с.14).

ОСОБА_1 проживає в с. Великі Озера, Дубровицького району Рівненської області, яке відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 23.07.1991 №106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.12).

09.12.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-XII як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 01.01.2016 без обмеження кінцевим строком з урахуванням раніше виплачених сум, а також здійснити перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 796-XII в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 01.01.2016 без обмеження кінцевим строком провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, за результатами розгляду якої, листом від 22.01.2020 №К-5498/07.1-59 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку її пенсії, з огляду на те, що виплата пенсії проводилася відповідно до чинних на той час постанов КМУ (а.с.16-17).

Статтею 16 Основного Закону передбачено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом №796-XII.

Статтею 39 Закону №796-ХІІ з врахуванням Рішення Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, встановлено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 51 Закону №796-ХІІ з врахуванням Рішення Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Дія норм статей 39, 51 Закону №796-ХІІ неодноразово обмежувалася законодавцем у законах про Державний бюджет України шляхом делегування КМУ повноважень щодо визначення порядку та розміру доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачених вказаними статтями, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.

За змістом статті 39 Закону №796-XII у редакції, чинній до 01.01.2015:

« 1. Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.».

28.12.2014 прийнято Закон №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону №796-XII шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

Рішенням №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 6-р/2018 вказав, що обмеження чи скасування Законом № 76-VIII пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796-ХІІ, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених статтею 16 Конституції України, у тому числі щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина друга), зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже, Закон №76-VIII у частині скасування або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796-ХІІ, щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суперечить положенню частини другої статті 3 Конституції України, відповідно до якого держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Отже, з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення №6-р/2018 відновлено право позивача на отримання підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Щодо розміру підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, то відповідно до статті 63 Закону №796-ХІІ, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Суд зазначає, що 01.01.2015 набрав чинності Закон №79-VIII пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі - БК) доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, КМУ були надані повноваження щодо визначення розміру і порядку виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796-ХІІ.

Постановою КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок), та доручено ПФУ забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Відповідно до пункту 15 Порядку, передбачене статтею 39 Закону №796-ХІІ, підвищення здійснюється в таких розмірах:

- тим, що проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, - 13,2 гривні;

- тим, що проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, - 10,5 гривні;

- тим, що проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, - 5,2 гривні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18 зазначено, що Конституційний Суд України у Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, крім іншого, вирішив:

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України;

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 БК України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18 дійшла висновку про те, що Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 не надає права КМУ зменшувати розмір виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом № 796-ХІІ, а КМУ регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України у разі, якщо законом прямо не передбачено розмір таких виплат.

Таким чином, з 17.07.2018 відновлено дію статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015 в частині, яка не змінена Законом №987-VIII.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про зобов`язання відповідача провести з 13.08.2019 - у межах шестимісячного строку, що передував зверненню до суду із даним позовом, нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як установлено статтею 39 Закону №796-ХІІ, а бездіяльність відповідача, яка мала наслідком не нарахування та не виплату позивачу вказаного підвищення, є протиправною.

Апеляційний суд, відхиляє доводи скаржника стосовно звернення позивача до відповідача із заявою про виплату, нарахування та перерахунок пенсії не за встановленою формою, так як згідно висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, відповідно до якого у випадку коли заява очевидно дає змогу оцінити намір заявника (пенсіонера), відмова у її розгляді по суті з огляду на невідповідність встановленій формі вважатиметься надмірним формалізмом, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Зі змісту заяви від 09.12.2019 що подана позивачем, можна достовірно встановити, що така стосується вимог нарахування та перерахунку пенсії згідно Закону №796-ХІІ.

Щодо зауважень про пропуск позивачем строку звернення до суду, то як уже встановлено вище вказане питання було вирішено судом відповідною ухвалою, а розглядувані та оскаржувані позовні вимоги задоволені з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.