Справа № 442/6443/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 442/6443/21 пров. № А/857/17350/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, інспектора СР ПП ВП № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції ВП № 2 Великоберезнянського відділення поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Кулєва Андрія Михайловича про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

суддя у І інстанції Курус Р.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Дрогобич,

дата складення повного тексту рішення 07 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії інспектора СР ПП ВП № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції ВП № 2 Великоберезнянського відділення поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Кулєва А.М. щодо винесення постанови постанову серії БАВ № 491270 від 11 серпня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та визнати неправомірною і скасувати таку постанову.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року у справі № 442/6443/21 позов було задоволено частково. Скасовано постанову серії БАВ № 491270 від 11 серпня 2021 року та провадження у справі закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано суду доказів на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що при вирішенні спору судом надано невірну правову оцінку обставинам справи. Звертає увагу, що відповідачем подано суду першої інстанції відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , до якого долучено копії фото та відеофіксації події з місця вчинення правопорушення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом, 11 серпня 2021 року інспектором СР ПП ВП № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції ВП № 2 Великоберезнянського відділення поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Кулєвим А.М. винесено постанову серії БАВ № 491270 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн за те, що позивач 11 серпня 2021 року близько 13 год 05 хв керував автомобілем марки Фольксваген з номерним знаком НОМЕР_1 , у якого державний номерний знак був закритий іншим предметом, який ускладнює його ідентифікацію, не дозволяє визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, чим порушено пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки Фольксваген з номерним знаком НОМЕР_1 , у якого державний номерний знак був закритий іншим предметом, який ускладнює його ідентифікацію та не дозволяє визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації ні про технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення, ні про вимірювальний пристрій, яким здійснювалось вимірювання відстані.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис чи фотофіксація, такі докази згідно з вимогами статей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть вважатися належними та допустимими у справі про притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 6 статті 121 КУпАП.

Відтак, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року у справі № 442/6443/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 19 листопада 2021 року.