Справа № 520/12747/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Панов М.М.

09 листопада 2021 р.Справа № 520/12747/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

27.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просить встановити порядок та спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року по справі 520/12747/19 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) негайно здійснити виплату нарахованої, проте не виплаченої пенсії однією сумою, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року у справі № 520/12747/19 задоволені вимоги його адміністративного позову і ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язано нарахувати та виплатити йому пенсію за період з березня 2018 року. Виконуючи судове рішення, ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії і визначило суму заборгованості, але виплату провело за один місяць.

У відповідь на звернення ГУ ПФУ в Харківській області повідомляло його, що відповідно до судового рішення перерахунок пенсії здійснений за період з 01.03.2018 року по 31.01.2020 року. Внаслідок проведеного перерахунку визначена сума заборгованості, яка відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам» обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та буде виплачуватися на умовах окремого порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Заперечуючи вимоги ОСОБА_1 , відповідач ГУ ПФУ в Харківській області вказує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду здійснило перерахунок пенсії позивача, встановило суму заборгованості по виплаті пенсії та здійснило виплату заборгованості у межах одного місяця. Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійного фонду України на цю мету, шляхом перерахування коштів боржнику відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення порядку та способу виконання судового рішення задоволено частково.

Змінено спосіб і порядок виконання рішення у справі № 520/12747/19, шляхом його зміни на зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату нарахованої ОСОБА_1 , проте не виплаченої суми пенсії за період з 01.04.2018 року по 31.01.2020 року однією сумою з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку про те, що на протязі тривалого часу, судове рішення, спрямоване на забезпечення виплати позивачу неодержаної суми пенсії, нарахованої за рішенням суду не виконується. Не зважаючи на те, що відповідачем здійснюються дії, направлені на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року по справі № 520/12747/19, в повному обсязі виплату нарахованої суми пенсії позивачу не здійснено. Тож, для більш ефективного захисту прав позивача у сфері даних суспільних відносин щодо пенсійного забезпечення та виконання у повному обсязі означеного рішення, судом змінено порядок та спосіб виконання рішення та зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату нарахованої позивачу, проте не виплаченої суми пенсії однією сумою, з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 .

Доводи, якими скаржник обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у відзиві на заяву ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 , просить залишити судове рішення без змін та відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області, зазначаючи про безпідставність цих вимог.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо ненарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2018 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2018 року.

Звернуто до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто до Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 768, 40 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області

Судом встановлено, що на виконання означеного судового рішення ГУ ПФУ в Харківській області здійснений перерахунок пенсії ОСОБА_1 та визначена сума заборгованості по пенсійним виплатам (т. 1, а.с. 235-236). Також в березні 2020 року ОСОБА_1 виплачена сума заборгованості за березень 2018 року в сумі 7.368,37 грн.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3. ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ч. 3 ст. 378 КАС України.

У даному випадку, проаналізувавши наявні матеріали, колегія суддів приходить до висновку про тривале та безпідставне невиконання відповідачем рішення суду, предметом якого є пенсійне забезпечення та яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що доводи відповідача на виправдання того, що не виконується рішення суду, зводяться до очікування «окремого порядку», яке триває вже більше року, що по суті є очікуванням санкціонування владою виконання рішення суду, що є недопустимим у правовій, демократичній державі та зазвичай призводить до звернення до ЄСПЛ.

У взаємозв`язку з наведеним, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

Колегія суддів зазначає, що подальше існування такого стану речей, очікування відповідачем прийняття «окремого порядку» щодо виплати заборгованості по пенсіям та невжиття ефективних заходів щодо виконання рішення суду могло б свідчити про відсутність ефективних механізмів правового захисту та порушення принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, у т.ч. наведені вище обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заміна способу виконання судового рішення, запропонована ОСОБА_1 , є найбільш ефективним способом його виконання.

При цьому, колегією суддів враховується, що зміна способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року не змінює та не зачіпає суті самого судового рішення, сутністю якого є поновлення прав пенсіонера на отримання законної пенсії за певний період та у певному розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 313, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 19 листопада 2021 року.