Справа № 120/8995/21-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 листопада 2021 р. Справа № 120/8995/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мусіровського Олексія Анатолійовича до Липовецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мусіровського Олексія Анатолійовича до Липовецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю пункту 21 рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради №390 від 18 червня 2021 року "Про відмову у наданні дозволу та затвердження документації із землеустрою".

Ухвалою суду від 10.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 17.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

22.09.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки проект землеустрою та технічна документація із землеустрою є різними за своєю суттю документами, а в документах наданих позивачем, різне цільове призначення земельних ділянок, тому в даному випадку має місце зміна цільового призначення земельної ділянки. Порядок зміни цільового призначення земельної ділянки інший від порядку виготовлення технічної документації щодо поділу земельної ділянки.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 разом з іншими громадянами звернулась до Липовецької міської ради колективним клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га, на кожного окремо, на території Липовецької ОТГ (за межами населеного пункту) кадастровий номер земельної ділянки :07:000:1023, або надати мотивовану відповідь.

Однак, пунктом 21 рішенням 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області №390 від 18.06.2021 року відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1023 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,00 га, що розташована на території Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), у зв`язку з тим, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 Земельного кодексу України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач як на його підставу вказав, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Визначаючись щодо правомірності оскаржуваного рішення суд вважає за необхідне зазначити, що позивач звернулась до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області із клопотанням, в якому просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, орієнтовним розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:000:1023, яка знаходиться на території Липовецької ОТГ (за межами населеного пункту).

До клопотання позивач додала викопіювання із публічної кадастрової карти, з бажаним місцем розташування земельної ділянки з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:1023, код цільового призначення - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Суд звертає увагу, що у клопотанні позивач просить надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1023 для ведення особистого селянського господарства.

В ході розгляду справи судом з`ясовано та з публічної кадастрової карти встановлено, що бажана для позивача земельна ділянка є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер: :07:000:1023; площа - 8,1036 га; цільове призначення - (01.01) "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

З наведеного вбачається, що бажана позивачем земельна ділянка щодо якої вона звернулась із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства має інше цільове призначення.

У разі надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою цільове призначення бажаної земельної ділянки підлягатиме зміні з (01.01) "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на (01.03) "для ведення особистого селянського господарства".

Положення статті 123 ЗК України визначають, що органами місцевого самоврядування рішення про надання земельних ділянок комунальної власності із зміною її цільового призначення приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок.

Водночас, надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

В свою чергу, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Отже, у випадку надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення повинен розроблятися проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №314/6175/16-а від 11 грудня 2019 року.

Таким чином, позивач повинна була звернутись із клопотанням щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, так як має місце зміна цільового призначення земельної ділянки, однак звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

За викладених обставин, рішення по суті звернення позивача прийняте суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачами, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКППП НОМЕР_1 );

Відповідач: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Василя Липківського, 30, м. Липовець, Вінницька область, 22500, );

Третя особа: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" (вул. Лесі Українки, 10, с. Берестівка, Липовецький район, Вінницька область, 22534, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович