Справа № 161/13404/21
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/294/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Відділу організації несення служби в місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кроля Юрія Івановича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2021 на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4540703 від 26.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26.07.2021 інспектором роти № 3 батальйону № 2 Відділу організації несення служби в місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кролем Ю.І. складено вищевказану постанову, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 26.07.2021 о 01 год. 09 хв. у м.Ковель по вул. Самійла Величка, в районі будинку №9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 320D, н.з. НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, чим порушив вимоги п.2.9 «в» ПДР України.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасування, у зв`язку із тим, що інспектор поліції проінгорував очивидну відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме його основних складових - умислу чи необережності - та всупереч твердженням ст.9 КУпаП, склав постанову. Окрім того, позивач додав, що в усуненні несправності на місці зупинки транспортного засобу до складання постанови інспектором було відмовлено, після чого така несправність невідкладно після складання постанови була усунута позивачем на найближчій АЗС.

Окрім того, зауважено, що працівник поліції на неодноразові заяви, умисно та свідомо відмовився встановлювати особу, якій належить автомобіль, хто ним керував у момент паркування автомобіля у визначеному постановою місці. Переконаний, що доказів того, що саме він, ОСОБА_2 , керував транспортним засобом та паркувався у працівників поліції немає. Наголосив, що за кермом автомобіля він не перебував, ним не керував, автомобіль йому не належить.

З урахуванням вказаного, вважає постанову, винесену поліцейським незаконною, відтак, такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09.08.2021 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду.

30.08.2021 представником відповідача Моніч Т.М. подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що інспектором поліції дотримано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності позивача, у зв`язку із чим підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення не вбачає.

В судове засідання представник відповідача не з`явилася, хоча була належним чином судом повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Від позивача до суду 09.11.2021 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами, просив позов задовольнити.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 205, ст. 262 КАС України, у зв`язку з тим, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішує розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 2.9 «в» ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАПпередбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, не визнавав.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Представником позивача надано суду оптичний диск з копією відеозапису з нагрудної камери поліцейського серії DM №4229, на якому зафіксовано лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також пояснення водія та пасажира транспортного засобу, відповідно до яких, водій вказав, що поломка освітлювального приладу номерного знаку сталась в процесі руху. Зокрема водій припустив, що така поломка могла статись десь на пошкодженому дорожньому покритті, оскільки незадовго до того, як інспектор поліції зупинив автомобіль, водій та пасажир сто яли поруч з автомобілем, курили та бачили як цей освітлювач працював. Коли виїжджали з місця зупинки, освітлювач працював.

Водій також пояснив, що автомобіль такої моделі не обладнаний даччиком на панелі, який би показував що такий освітлювач не працює, від так вчасно помітити несправність змоги у водія не було.

Окрім того, водій просив надати можливість усунути поламку освітлювача на місці зупинки, однак інспектор поліції невідкладно виніс постанову про адміністративне правопорушення. Після складання постанови водій повторно наголосив на тому, що для того щоб йому усунути несправність необхідно дістатись найближчої АЗС, оскільки зупинка транспортного засобу відбулась у темну пору доби.

Після заїзду на АЗС несправність була усунута, що підтверджується фотоматеріалами, наданими позивачем до позовної заяви.

Також згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З ст. 10 КУпАП вбачаєтся, шо адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З викладеного вбачається, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки умислу на вчинення правопорушення він не мав, так само відсутнє і необережне вчинення правопорушення. Будь-яких доказів на спростування вказаних фактів відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

За таких обставин та з урахуванням того, що інспектор поліції Кроль Ю.І. як суб`єкт владних повноважень, притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КАС України, діяв від імені УПП у Волинській області ДПП, тому саме з останнього слід стягнути на користь позивача 454 грн.

На підставі ст. ст.121,251,252,280 КУпАП, керуючись ст. ст.77,121,241-246,286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 2 Відділу організації несення служби в місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кроля Юрія про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4540703 від 26 липня 2021 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 , провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.11.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк