Справа № 826/17802/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного суду міста Києва, Державної судової адміністрації України, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, про поновлення у штаті та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Солом`янського районного суду міста Києва (далі - Відповідач-1), третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві (далі - Третя особа, ТУ ДСА в м. Києві), в якому просила:

- зобов`язати Солом`янський районний суд міста Києва поновити з 17.10.2016 року у штатному складі Солом`янського районного суду міста Києва суддю ОСОБА_1;

- стягнути з ДСА України на користь ОСОБА_1 виплату сум заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.10.2016 року по 16.03.2020 року у розмірі 1 688 201,49 грн.;

- зобов`язати ТУ ДСА в м. Києві здійснити із стягнутої суми вирахування обов`язкових платежів та сплатити до Пенсійного фонду України щомісячні суми єдиних соціальних внесків, пов`язаних з виплатою сум заробітної плати за період вимушеного прогулу, а також подати відповідному органу Міністерства доходів та зборів скореговані відомості про помісячні суми заробітної плати за цей період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2020 року залучено в якості співвідповідача Державну судову адміністрацію України (далі - Відповідач-2, ДСА України).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наказ від 17.10.2016 року №9-о.с. виданий головою суду на виконання наданих йому повноважень на підставі постанови Верховної Ради України «Про звільнення судді», яка була чинною станом на 17.10.2016 року, а відтак підстави для визнання його протиправним, як і для поновлення Позивача на посаді з 17.10.2016 року - відсутні. Крім того, суд підкреслив, що на виконання рішення Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №800/525/16 головою Солом`янського районного суду міста Києва видано наказ про скасування наказу від 17.10.2016 року та приписано судді ОСОБА_1 приступити до роботи з 17.03.2020 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що, по-перше, суд першої інстанції без наявних на те правових підстав розглядав позовні вимоги у первинній редакції без урахування уточнених позовних вимог, по-друге, суд не врахував, що у зв`язку із скасуванням постанови Верховної Ради України «Про звільнення судді» Солом`янський районний суд міста Києва повинен був не лише скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, а й поновити її на указаній посаді саме з дати звільнення, а не з 17.03.2020 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.08.2021 року, яке у подальшому було відкладено на 11.10.2021 року, 27.10.2021 року та 17.11.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТУ ДСА в м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, повністю погоджуючись з мотивами і висновками Окружного адміністративного суду міста Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу ДСА України просить відмовити в її задоволенні у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вірно підкреслив, що Солом`янський районний суд міста Києва правомірно прийняв наказ про відрахування ОСОБА_1 із штату суду, що, у свою чергу, свідчить, що у трудових відносинах із судом у період з 17.10.2016 року по 17.03.2020 року Позивач не перебував.

Відзиву на апеляційну скаргу від Відповідача-1 не надійшло.

У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Указом Президента України від 25.04.2002 року №383/2002 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Солом`янського районного суду міста Києва.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 20.03.2008 року №240-VI ОСОБА_1 обрана суддею Солом`янського районного суду міста Києва безстроково.

Разом з тим, 18.12.2015 року Вища рада юстиції оголосила про прийняття рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Постановою Верховної Ради України від 29.09.2016 року № 1624-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді у зв`язку з порушенням присяги відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 126 Конституції України.

На підставі вказаної постанови головою Солом`янського районного суду міста Києва видано наказ від 17.10.2016 року №9-о.с., яким ОСОБА_1 звільнено з посади судді та відраховано із штату Солом`янського районного суду міста Києва з 17.10.2016 року.

У свою чергу, рішенням Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №800/525/16, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 року, визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 року №1624-VIII про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді. Підставою скасування згаданої постанови Верховної Ради України визначено те, що невиконання Верховною Радою України вимог ч. 5 ст. 216-1 Регламенту Верховної Ради України про обов`язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права ОСОБА_1 на участь у процесі прийняття щодо неї рішення.

На виконання указаного судового рішення головою Солом`янського районного суду міста Києва видано наказ від 16.03.2020 року №12-ОС, яким скасовано наказ голови Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». та приписано судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 приступити до роботи з 17.03.2020 року. Також цим наказом встановлено щомісячну доплату за вислугу років судді ОСОБА_1 з 17.03.2020 року у розмірі 50% посадового окладу за стаж роботи більше 20 років.

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. 126 Конституції України, ст. ст. 24, 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №815/5811/16, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на прийняття наказу від 17.10.2016 року №9-о.с. у відповідності до вимог чинного законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура призначення судді на посаду, звільнення судді із посади та припинення повноважень судді була врегульована Конституцією України, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду юстиції», згідно яких Вища рада юстиції була єдиним у державі конституційним органом, до повноважень якого належало внесення подання про звільнення суддів з посад до органу, який призначив або обрав суддю (з підстав, визначених ч. 5 ст. 126 Конституції України).

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття Верховною Радою України постанови від 29.09.2016 року №1624-VIII про звільнення ОСОБА_1 з посади судді стало подання Вищої ради юстиції щодо звільнення її з посади судді.

У свою чергу, колегією суддів враховується, що статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено повноваження голови місцевого суду, пунктом 4 частини 1 якої передбачено повноваження голови місцевого суду видавати на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що голова суду на зміст такого наказу не може жодним чином впливати.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №815/5811/16, на яку вірно посилався суд першої інстанції, зазначив, що судді, функціонуючи в державній системі влади, перебувають у певних трудових відносинах із судовою установою, де вони працюють, виконуючи свої посадові обов`язки.

Акт про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади є правовою підставою для виникнення або закінчення конкретних трудових відносин особи як судді з державою. У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий або кінцевий момент їх виникнення з призначенням, пов`язаних з цим, відповідних виплат.

Як правильно було встановлено Окружним адміністративним судом міста Києва, ОСОБА_1 відрахована наказом від 17.10.2016 року №9-о.с. із штату суду на підставі постанови Верховної Ради України №1624-VIII від 29.09.2016 року «Про звільнення судді», яка є належним актом про звільнення судді та на той час була чинною.

У подальшому, цей наказ було скасовано наказом голови Солом`янського районного суду міста Києва від 16.03.2020 року №12-ОС із приписом судді ОСОБА_1 приступити до роботи з 17.03.2020 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що подання внесене Вищою радою юстиції на розгляд Верховної Ради України як єдиним на той час у державі конституційним органом, до повноважень якого належало внесення подань про звільнення суддів з посад до органу, який призначив або обрав суддю (з підстав, визначених ч. 5 ст. 126 Конституції України).

Водночас, питання правомірності подання Вищої ради юстиції від 18.12.2015 року №1196/0/15-15 (як акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень) щодо звільнення Позивача з посади судді за порушення присяги вирішувалося судом в адміністративній справі № 800/148/14. Постановою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2017 року у справі № 800/421/16 (800/39/16) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2015 року №1196/0/15-15 та встановлено правомірність і законність останнього.

Отже, рішення Вищої ради юстиції від 18.12.2015 року №1196/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва за порушення присяги судді» не визнано судом протиправним і не скасовано. При цьому, у судовому порядку визнано незаконною та скасовано з підстав порушення процедури її прийняття (неповідомлення судді, щодо якої розглядається питання про її звільнення) Постанову Верховної Ради України стосовно цього подання про звільнення судді ОСОБА_1 з посади за порушення присяги судді.

Однак, виходячи з правової природи вказаного акту Вищої ради юстиції та враховуючи, що на час його прийняття саме до виключної компетенції цього органу належало питання звільнення суддів з посад, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі № 420/6392/18 вказав на відсутність у суду повноважень та підстав щодо поновлення особи на посаді судді чи у списках суддів за умови чинності такого подання Вищої ради юстиції та не встановлення його протиправності в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 2а-12876/09/2670 та від 11.06.2020 року у справі №140/865/19.

Крім того, у постанові від 29.04.2021 року у справі № 540/2038/18 Верховний Суд зазначив, що після скасування постанови Верховної Ради України у частині звільнення особи з посади судді у зв`язку з порушенням присяги подання Вищої ради юстиції про звільнення такої особи з посади судді за порушення присяги залишилось чинним і нереалізованим, що, відповідно, обумовлює відновлення стадії його розгляду уповноваженим органом, яким на цей час є Вища рада правосуддя, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності якої визначає Закон України «Про Вищу раду правосуддя».

З урахуванням наведеного колегія суддів з урахуванням наведених вище позиції Верховного Суду в аналогічній категорії справ приходить до висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 у штатному складі Солом`янського районного суду міста Києва з 17.10.2016 року.

При цьому, оскільки позовні вимоги про стягнення з ДСА України заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов`язання ТУ ДСА в м. Києві вчинити дії є похідними від вимоги про поновлення на посаді з 17.10.2016 року, то у цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено та підписано « 17» листопада 2021 року.