Справа № 140/2210/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2210/21 пров. № А/857/13281/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Онишкевича Т. В.
суддів -Іщук Л. П.
Обрізка І. М.

розглянувши у порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправними дій та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ) від 16 листопада 2020 року № 81, яким здійснено перерахунок його довічного грошового утримання у зв`язку iз зміною прожиткового мінімуму, виходячи із розрахунку стажу роботи на посаді судді 26 років 06 місяців 19 днів, та визначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, становить 62 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді;

зобов`язати здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі ТУ ДСА) від 26 лютого 2020 року № 332, починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі № 140/2210/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ від 16 листопада 2020 року № 8114. Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням фактично виплачених сум) на підставі довідки ТУ ДСА від 26 лютого 2020 року № 332, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 140/2210/21 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ГУ ПФУ задоволено частково.

Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі № 140/2210/21 та позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним рішення ГУ ПФУ від 16 листопада 2020 року № 81, яким здійснено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 та визначено, що розмір його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, становить 62 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 26 лютого 2020 року № 332, починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 66 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окрім того, встановлено судовий контроль за виконанням цієї постанови та зобов`язано ГУ ПФУ подати до Восьмого апеляційного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання ним законної сили.

На виконання вказаної постанови апеляційного суду ГУ ПФУ подало звіт, у якому зазначило, що на виконання постанови суду проведено перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 26 лютого 2020 року № 332, починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 66 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. В результаті проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 склав 74915,28 грн, виплату пенсії в новому розмірі буде проведено у листопаді 2021 року. Щодо виплати суми забогованості за період з 19 лютого 2020 року по 31 жовтня 2021 року, яка становить 92528,59 грн, ГУ ПФУ буде здійснена в межах бюджетних асигнувань на цю мету. Таким чином, вважає, що Управлінням виконане в межах покладених судом зобов`язань та вжито всіх необхідних заходів для виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи звіту, апеляційний суд у своїх висновках виходить з наступного законодавства регулювання виконання судових рішень та практики Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як передбачено частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 6 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

У той же час такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням статті 129-1 Конституції України. Ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист у адміністративному судочинстві.

Як слідує з поданого звіту, постанова Восьмого адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 140/2210/21, яка набрала законної сили, у встановлений строк відповідачем у повній мірі не виконано, оскільки не надано доказів повного виконання постанови Восьмого адміністративного суду від 27 вересня 2021 року.

З огляду на наведене, необхідно продовжити відповідачу строк для подання звіту про виконання постанови Восьмого адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 140/2210/21.

Керуючись статтями 243, 249, 321, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області звіту про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 140/2210/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подати у двомісячний строк з дати отримання копії цієї ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 140/2210/21.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко