Справа № 440/6114/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 р. Справа № 440/6114/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 29.06.21 по справі № 440/6114/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства оборони України, оформлену листом від 30.12.2020 за № 248/111-1679/1285 щодо відмови у проведенні доплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у сумі 96000,00 грн у зв`язку із встановленням 04.11.2019 2 групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство оборони України доплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у сумі 96000,00 грн у зв`язку із встановленням 04.11.2019 2 групи інвалідності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачеві встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку на звернення до суду з викладенням обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та доказів на їх підтвердження.

23.06.2021 позивачем надано заяву про поновлення строку на звернення до суду, яка мотивована посиланням на постанову Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 1519/983/2012, згідно з якою перебування особи на військовій службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому необхідно керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку стягнення грошового забезпечення військовослужбовця.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов передчасних та необґрунтованих висновків про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З позовної заяви слідує, що у зв`язку із встановленням позивачу вищої групи інвалідності, 17.01.2020 Комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби прийнято рішення (протокол № 6) про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року у розмірі 80000,00 грн, з яким позивач не погоджується, оскільки вважає, що розмір прожиткового мінімуму повинен визначатися станом на 01 січня 2019 року, тобто року встановлення вищої групи інвалідності.

Суд першої інстанції, проаналізувавши вказані обставини, дійшов висновку про те, що позивач фактично не погоджується із рішенням Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол № 6 від 17.01.2020) у частині визначення відповідачем розміру одноразової грошової допомоги, а саме 80000,00 грн.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано позивачем після закінчення шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, та відсутністю підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку встановленням вищої групи інвалідності, саме з моменту призначення такої виплати (17.01.2020).

Натомість, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду 09.06.2021, тобто після спливу шестимісячного строку звернення до суду.

Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що подальше звернення позивача із заявою від 15.12.2020 про доплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі та відмова МО України, оформлена листом від 30.12.2020 за № 248/111-1679/1285, не змінює моменту з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а лише свідчить про вжиття ОСОБА_1 активних дій щодо досудового врегулювання спору.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як убачається з позовної заяви, у зв`язку із встановленням позивачу вищої групи інвалідності, 17.01.2020 Комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби прийнято рішення (протокол № 6) про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року у розмірі 80000,00 грн, з яким позивач не погоджується, оскільки вважає, що розмір прожиткового мінімуму повинен визначатися станом на 01 січня 2019 року, тобто року встановлення вищої групи інвалідності.

Разом з тим, позивач зазначає, що 15 грудня 2020 року він звернувся із заявою до МО України з проханням провести йому доплату неотриманої грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, оскільки, на його думку, розмір належної доплати по 2 групі інвалідності необхідно визначати саме на 01 січня календарного року, в якому йому встановлено 2 групу інвалідності - 01 січня 2019 року.

Листом від 30 грудня 2020 року № 248/111-1679/1285 МО України відмовило йому в проведенні такої доплати у зв`язку із безпідставністю вимог.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у проведенні доплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в сумі 96 000 грн у зв`язку із встановленням позивачу 04 листопада 2019 року 2 групи інвалідності, оформлену саме листом від 30 грудня 2020 року № 248/111-1679/1285, та зобов`язати Міністерство оборони України доплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в сумі 96 000 грн у зв`язку із встановленням йому 04 листопада 2019 року 2 групи інвалідності.

Отже, у цій справі позивач оскаржує дії відповідача за результатом розгляду заяви позивача від 15 грудня 2020 року, а саме: відмову Міністерства оборони України у проведенні доплати одноразової грошової допомоги, яка оформлена листом від 30 грудня 2020 року № 248/111-1679/1285 МО України, а не рішення Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом № 6 від 17.01.2020.

Колегія суддів зазначає, що вказаний лист - відмова відповідача від 30 грудня 2020 року № 248/111-1679/1285 може свідчити про виникнення нових підстав для звернення до адміністративного суду та зміну правової природи правовідносин між учасниками справи, ніж ті, які викладені у протоколі № 6 від 17.01.2020.

Проте, суд першої інстанції не дослідив належним чином предмету та підстав позову у цій справі та не встановив з достовірністю, що про протиправність дій відповідача щодо відмови в проведенні доплати одноразової грошової допомоги позивач дізнався саме з моменту призначення такої виплати (17.01.2020).

Так, у прохальній частині позовної заяви позивач просив витребувати в Полтавському ОВК копії протоколів № 8 від 28 січня 2018 року та № 6 від 17 січня 2020 року рішень Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Проте, судом першої інстанції не вжито заходів щодо витребування вищевказаних доказів.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року зобов`язано ОСОБА_1 надати заяву від 15.12.2020; лист МО України від 30.12.2020 за № 248/111-1679/1285, а також, у тому числі, і рішення Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17.01.2020 (протокол № 6).

Однак, указана ухвала, копія якої направлялася на адресу позивача засобами поштового зв`язку, повернулася 08.11.2021 «за закінченням терміну зберігання».

Отже, матеріали справи не містять (до суду апеляційної інстанції також не надано) рішення Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17.01.2020 (протокол № 6), заяву від 15.12.2020, лист МО України від 30.12.2020 за № 248/111-1679/1285, що унеможливлює підтвердити або спростувати факти, які викладені в оскаржуваній ухвалі, про те, що позивач дізнався про порушення своїх прав саме з протоколу № 6 від 17.01.2020, а не з листа МО України від 30.12.2020 за № 248/111-1679/1285, зокрема щодо ідентичності підстав такої відмови.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що подальше звернення позивача із заявою від 15.12.2020 про доплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі та відмова МО України, оформлена листом від 30.12.2020 за № 248/111-1679/1285, не змінює моменту з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а лише свідчить про вжиття ОСОБА_1 активних дій щодо досудового врегулювання спору.

За викладених обставин, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення адміністративного позову через те, що позов подано позивачем після закінчення шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.

Згідно із статтею 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 440/6114/21 - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова Л.В. Любчич