Справа № 320/12062/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року № 320/12062/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Фастівтепломережа" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство "Фастівтепломережа" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 01.04.2015 про стягнення виконавчого збору у розмірі 376120,30 грн., винесеної в межах ВП №47037576.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 01.04.2015 у розмірі 376120,30 грн. в межах виконавчого провадження №47037576 прийнята відповідачем всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів можливе у випадку невиконання боржником рішення суду у встановлений строк та здійснення державним виконавцем заходів, передбачених ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження", однак в рамках виконавчого провадження №47037576 державний виконавець до закінчення строку для самостійного виконання рішення суду, не вчиняючи дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, в порушення ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" виніс 01.04.2015 спірну постанову.

Також позивач звертає увагу на те, що підприємством добровільно виконано судове рішення, внаслідок чого постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.01.2020 закінчено виконавче провадження №47037576.

Таким чином, на думку позивача, винесена відповідачем в рамках виконавчого провадження №47037576 оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 01.04.2015 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином та своєчасно.

Третя особа правом на подання до суду письмових пояснень не скористалась.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2020, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Перед початком розгляду справи по суті, через канцелярію суду, від представника позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про причини неприбуття суд не повідомили. Про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином та своєчасно, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надсилали.

В силу приписів пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Частиною дев`ятою цієї статті передбачено, що у разі, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені належним чином, ураховуючи факт неявки в судове засідання представників відповідача та третьої особи, а також наявність клопотання представника позивача, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2014 року у справі № 810/5991/14 були задоволені позовні вимоги Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області та стягнуто з КП "Фастівтепломережа" на користь державного бюджету України податкову заборгованість у розмірі 3 761 203,50 грн. На виконання цієї постанови був виданий виконавчий лист.

25.03.2015 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Лещенком М.М. було відкрито виконавче провадження №47037576 про примусове виконання виконавчого листа 810/5991/14.

Пунктом 2 зазначеної постанови боржникові запропоновано добровільно виконати в семиденний термін з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження рішення суду та надати документальне підтвердження.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Лещенка М.М. від 01.04.2015 стягнуто з боржника КП "Фастівтепломережа" виконавчий збір у розмірі 376 120,30 грн.

У свою чергу, 03.04.2015 та 23.07.2015 позивач звернувся до начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області з заявами про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з віднесенням КП "Фастівтепломережа" до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" .

Водночас, не вбачаючи підстав для зупинення виконавчого провадження, відповідач виніс вимоги від 30.04.2015 та від 14.05.2015 про необхідність надання КП "Фастівтепломережа" документального підтвердження виконання рішення суду у повному обсязі; у разі невиконання рішення суду - зобов`язання директора підприємства з`явитися до державного виконавця.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 було встановлено розстрочення виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2014 в адміністративній справі № 810/5991/14 за позовом Васильківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області до Комунального підприємства "Фастівтепломережа" про стягнення податкової заборгованості у розмірі 3761203 (три мільйони сімсот шістдесят одна тисяча двісті три) гривень 50 коп. шляхом сплати вказаної суми по 104477 (сто чотири тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 88 коп. щомісячно, впродовж тридцяти шести місяців, починаючи з місяця, в якому ухвала набере законної сили.

У зв`язку з чим постановою від 11.08.2015 головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Охріменко Н.М. виконавче провадження було зупинено.

Згодом, постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Перепелиці А.В. від 15.08.2019 поновлено вчинення виконавчих дій та постановою від 16.08.2019 накладено арешт на грошові кошти, що належать КП "Фастівтепломережа", які розміщені на банківських рахунках у АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Ощадбанк" та у АТ "Укрсоцбанк".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №320/4780/19 визнані протиправними та незаконними дії заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Перепелиці А. В., скасовано постанову про арешт коштів КП "Фастівтепломережа" в рамках виконавчого провадження №47037576 від 16.08.2019 року в частині накладення арешту на кошти КП "Фастівтепломережа", що містяться на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в Київському ГРУ АТ КБ "Приватбанк", МФО 321842, та зобов`язано скасувати арешт, накладений на грошові кошти, що містяться на зазначених рахунках.

Зі змісту листа КП "Фастівтепломережа" № 10-07/272 від 22.08.2019 та копій платіжних доручень, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 у справі №810/5991/14 боржником частково перераховано до Державного бюджету України податкову заборгованість на загальну суму 3 661 351, 90 грн.

23.01.2020 на підставі фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелицею А.В. закінчено примусове виконання виконавчого листа № 810/5991/14, виданого 21.01.2015.

Разом з тим, дізнавшись 06.09.2019 про прийняття відповідачем 01.04.2015 спірної постанови про стягнення з підприємства виконавчого збору у розмірі 376120,30 грн., при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

На час відкриття виконавчого провадження №47037576 та винесення спірної постанови діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606- XIV (далі Закон №606-XIV).

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606- XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України №606-ХІУ передбачалось, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або у разі виконання зведеного виконавчого провадження у встановленому Міністерством юстиції України порядку можуть утворюватися виконавчі групи, до складу яких включаються державні виконавці одного або кількох органів державної виконавчої служби. Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України або начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, Головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі на керівника групи можуть покладатися права і повноваження у виконавчому провадженні, встановлені цим Законом, для начальників відділів примусового виконання рішень та заступників начальників районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції - начальників відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України №606-ХІУ державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; 10) рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 11) рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу.

Згідно частини першої та другої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 25 Закону № 606-ХІV було передбачено, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Питання, що стосувались виконавчого збору, були врегульовані ст. 28 Закону № 606-ХІV.

Відповідно до частини п`ятої статті 25 Закону України №606-XIV копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За правилами частини першої статті 31 Закону України №606-XIV, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 27 Закону №606- XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Водночас, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

У вказаних розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та, у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Правовий аналіз статей 25, 27, 28 Закону України №606-XIV дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом, можливе у випадку самостійного невиконання боржником у строк до семи днів з моменту винесення постанови, виконавчого документа та здійснення державним виконавцем заходів, передбачених ст. 32 Закону України №606-XIV.

Судом встановлено, що виконавче провадження №47037576 було відкрите відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Лещенка М.М. від 25.03.2015 щодо виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/5991/14 від 21.01.2015 про стягнення з КП "Фастівтепломережа" на користь Державного бюджету України податкову заборгованість у розмірі 3 761 203,50 грн.

У постанові державного виконавця від 23.03.2015 про відкриття виконавчого провадження боржникові було запропоновано самостійно виконати його в семиденний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та надати документальне підтвердження.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику за адресою: м.Фастів, вул. Семена Палія, 9 та отримана останнім 01.04.2015.

Виконавчі дії, а саме відлік строку для добровільного виконання судового рішення розпочався з дня винесення постанови про відкриття провадження згідно Закону №606- XIV, а закінчення такого строку та можливість початку примусового виконання рішення суду вже повинно бути досліджено виконавцем після отримання даних про доведення до відома боржника змісту постанови про відкриття виконавчого провадження та права боржника добровільно виконання рішення суду.

Таким чином, до дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та закінчення строку для добровільного виконання боржником рішення суду, виконавець не мав права вчиняти дії щодо примусового виконання та відповідно й виносити постанову про стягнення виконавчого збору.

Станом на дату винесення спірної постанови, 01.04.2015, у відповідача були відсутні дані щодо своєчасного отримання позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2015, що унеможливлювало закінчення строку для добровільного виконання судового рішення без участі державного виконавця та початок вчинення дій по примусовому виконанню.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, яка відображена у постановах від 28.01.2015 по справі № 3-217-14 та від 15.11.2016 по справі № 21-5597а15, згідно якої - сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку з 23.03.2015 по 01.04.2015 не вчинялися, а з 24.06.2015 судом надано відстрочку виконання судового рішення, з 11.08.2015 виконавче провадження взагалі було зупинено до 15.08.2019.

В той же час, відповідно до ст.32 Закону України №606-XIV, заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Проте, відповідачем не надано, а в матеріалах відсутні будь-які докази вчинення державним виконавцем одного чи декількох з вищеперелічених заходів примусового виконання рішення суду, станом на 01.04.2015.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 01.04.2015 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 376120,30 грн., винесена в межах ВП №47037576, є безпідставною і підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Натомість, під час розгляду цієї справи судом встановлено, що при прийнятті спірної постанови відповідач діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5641,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.12.2020 №513.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір у сумі 5641,81 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-79, 139, 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.04.2015 ВП №47037576 про стягнення з Комунального підприємства "Фастівтепломережа" виконавчого збору у розмірі 376120,30 грн.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Фастівтепломережа" (ідентифікаційний код 05387624) судовий збір у сумі 5641,81 грн. (п`ять тисяч шістсот сорок одна грн. 81 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34481907).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.