Справа № 580/3512/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3512/20 Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кузьмишиної О.М.

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року (повний текст виготовлено 12 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про скасування наказу та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- скасувати наказ начальника управління МВС України в Черкаській області генерал-майора Каплія М.В. від 27.11.2008 №1304 та від 23.12.2008 № 268 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас ЗС України за п. 62,66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Уманського ВП Головного управління Національної поліції;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2008 по день ухвалення рішення включно, розмір якого на момент звернення до суду становить 649404 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги наголошує, що згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкської області від 31.03.2017 у справі № 694/2216/14-к підсудного ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 368 КК України, визнати не винним і по суду виправданим через недоведеність його участі у вчиненні даного злочину, що не було взято до уваги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Також, апелянт вказує, що порушення кримінального провадження, що стало підставою для звільнення позивача, не містить ознак такого проступку, а підпадає під поняття порушення службової дисципліни, за яке може бути накладене дисциплінарне стягнення відповідно до статті 12 Статуту. А тому і таке звільнення є неправомірним.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року відкртто апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про скасування наказу та поновлення на посаді та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 вересня 2021 року.

10 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому відповідач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідач зазначає, що звільнення позивача зі служби відбулось саме за порушення службової та професійної етики, нехтування інтересами служби, що призвело до дискредитації звання працівника міліції.

Крім цього, апелянт звертає увагу суду, що про звільнення з органів внутрішніх справ позивачу було відомо 23.12.2008 року, оскільки відповідно до послужного списку ОСОБА_1 отримав трудову книжку 23.12.2008 року, про що свідчить його підпис в матеріалах особової справи.

13 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли заперечння нна відзив, в яких позивач вказує, МВС України не надав жодних доказів факту скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу ОВС України, також не вказав, які саме вчинки були ним скоєні та стали підставою для прийняття рішення про дискредитацію.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції 15 вересня 2021 року представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та вказував про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача наголошувала на відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

Запитом Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року № 580/3512/20/6140/2021 на адресу Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, суд апеляційної інстанції просив надати:

1) інформацію щодо працевлаштування батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (по-батькові невідомо) в органах Міністерства внутрішніх справ України у період з 2007 року;

2) інформацію щодо працевлаштування ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та подальше переведення до Головного управління Національної поліції у Львівській області, а саме: копію особової справи ОСОБА_1 разом з належним чином завіреною копією трудової книжки ОСОБА_1 , яку останній подавав при працевлаштуванні до зазначених органів.

29 вересня 2021 року від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов лист, до якого долучено копію наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 168 о/с від 10 серпня 2020 року про призначення ОСОБА_1 та наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 107 о/с від 19.05.2021 року про переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у Львівській області.

29 вересня 2021 року від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надійшов лист, до якого долучено копію довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 29.09.2021 року № 14/14-253 про те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дійсно являються близькими родичами та копію довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 29.09.2021 року № 14/14-252 про те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дійсно в період з 16.08.1999 року по 23.12.2008 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

29 вересня 2021 року від Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов лист, до якого долучено копію довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.09.2021 року № 2713/12/14/01-2021 про те, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дійсно в період з 23.04.1985 року по 31.12.2010 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 01.02.2011 року по 06.11.2015 року працював в органах внутрішніх справ на посадах державної служби, з 07.11.2015 року по 30.09.2016 року працював в поліції на посаді державної служби, а також копі послужного списку ОСОБА_2 .

01 жовтня 2021 року від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшли оригінали довідок та послужного списку, надісланих на електронну пошту 29 вересня 2021 року.

08 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла відповідь Головного управління Національної поліції у Львівській області на запит апеляційного суду, до якої додано завірені копію послужного списку ОСОБА_1 , заяви, рапортів, а також завірену копію трудової книжки ОСОБА_1 .

11 жовтня 2021 року від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на запит з додатками, яка попередньо надійшла на електронну пошту суду 29 вересня 2021 року (зазначено вище).

Учасників справи повідомлено про наступне призначене судове засідання на 17 листопада 2021 року.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17 листопада 2021 року представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та вказував про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Представники відповідачів наголошували на відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, наданих за запитом суду документів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 органом досудового слідства обвинувачувався в тому, що він, працюючи на посаді старшого слідчого відділу Уманського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справі України в Черкаській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, являючись представником влади, службовою особою, яка займає відповідне становище в системі правоохоронних органів, і наділена лише їй властивими повноваженнями у кримінальному судочинстві при провадженні досудового слідства, самостійно приймати всі рішення про спрямовання слідства і про провадження слідчих дій, в період серпень-жовтень 2008 року при проведенні досудового слідства у кримінальній справі № , порушеній щодо ОСОБА_4 за фактом шахрайських дій, вступивши в змову з слідчим відділу розслідувань ДТП СУ УМВС України в Черкаській області підполковником міліції ОСОБА_5 , неодноразово одержував хабара від ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу з наказу начальника управління МВС України в Черкаській області № 1304 від 27.11.2008 про надзвичайну подію за участю старшого слідчого СВ Уманського МВ УМВС ОСОБА_1 та слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС ОСОБА_5 та покарання винних, наказано за вчинення дій, що дискредитують звання працівника міліції, зокрема позивача звільнити за п. п. 62, 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

23 грудня 2008 року відповідно до витягу з наказу начальника управління МВС України в Черкаській області за 2008 рік (Уманський МВ УМВС) звільнено з ОВС в запас ЗС України за п. 62, 66 (за дискредитацію) Положення капітана міліції ОСОБА_1 - старшого слідчого відділення Уманського МВ УМВС. Підстава: наказ УМВС від 27.11.2008 № 1304, подання Уманського МВ, рішення керівника УМВС.

Згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2017 у справі №694/2216/14-к підсудного ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбачуваного частиною 2 статті 368 КК України, визнати не винним і по суду виправданим через недоведеність його участі у вчиненні даного злочину.

Вважаючи звільнення із займаною посади протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про скасування наказу та поновлення на посаді - повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення з органів внутрішніх справ поданий поза межами строку, встановленого для звернення до суду, та суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року - скасовано, справу № 580/3512/20 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що посилання позивача на відсутність щодо нього обвинувального вироку, яким може бути підтверджено факт вчинення ним кримінального правопорушення, є необґрунтованим, оскільки застосування до особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення, законодавець не пов`язує із набранням законної сили вироком суду по кримінальній справі. Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду..

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною третьою та четвертою статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС процесуальних дій.

Відтак, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За висновками Європейського суду з прав людини загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі «Йодко против Литви» (Jodko v. Lithuania).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у серпні 2020 року звернувся до суду першої інстанції із позовом про скасування наказу начальника управління МВС України в Черкаській області генерал-майора Каплія М.В. за № 268 о/с від 23 грудня 2008 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в запас ЗС України за п. 62, 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Відтак, оскільки спір у цій справі пов`язаний з проходженням публічної служби, то у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи, а саме копії послужного списку ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 134), вбачається, що на відповідній копії послужного списку ОСОБА_1 наявний надпис «Трудову книжку отримав 23.12.2008 року ОСОБА_1 , підпис».

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача заперечував отримання позивачем трудової книжки. При цьому, представник позивача вказав, що наразі ОСОБА_1 працює в органах поліції у Львівській області.

З метою належного з`ясування всіх обставин справи, зокрема, щодо отримання ОСОБА_1 його трудової книжки після звільнення та наявності наразі в позивача відповідної трудової книжки, апеляційним судом було направлено запит Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року № 580/3512/20/6140/2021 на адресу, зокрема, Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому суд просив надати інформацію щодо працевлаштування ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та подальше переведення до Головного управління Національної поліції у Львівській області, а саме: копію особової справи ОСОБА_1 разом з належним чином завіреною копією трудової книжки ОСОБА_1 , яку останній подавав при працевлаштуванні до зазначених органів.

08 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла відповідь Головного управління Національної поліції у Львівській області на вищезазначений запит апеляційного суду, до якої додано завірені копію послужного списку ОСОБА_1 , заяви, рапортів, а також завірену копію трудової книжки ОСОБА_1 .

Так, колегія суддів наголошує, що Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було надано завірену копію трудової книжки ОСОБА_1 , яку позивач подавав при працевлаштуванні до органів поліції, та в якій вказано датою заповнення 23 грудня 2008 року та яка містить запис про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі наказу № 268 о/с від 23 грудня 2008 року.

Тобто, при працевлаштуванні у 2020 році до органів поліції ОСОБА_1 подавав саме ту трудову книжку, яку було йому видано ще у 2008 році при реалізації оскаржуваного в межах даної справи наказу про звільнення.

Отже, вищевикладеним підтверджується, що позивачеві ще у грудні 2008 року було достеменно відомо про його звільнення з органів внутрішніх справ, а також було отримано трудову книжку із відповідним записом про звільнення.

Обізнаність позивача з його звільненням підтверджується також тим, що як вбачається з матеріалів справи та як вказує сам позивач, 25 червня 2020 року він звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області з письмовою заявою про поновлення його на роботі та оплату за час вимушеного прогулу (т. 1 а.с. 238), в якій з точністю посилався на оскаржуваний в межах даної справи наказ про його звільнення, його реквізити та фактичні обставини.

Відтак, будучи звільненим з публічної служби у грудні 2008 року та звертаючись до суду у серпні 2020 року, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

В межах спірних правовідносин, колегія суддів наголошує, що проміжок часу між датою звільнення позивача та датою його звернення до суду становить надзвичайно значний та тривалий період часу - майже 12 років.

Очевидно, що протягом такого тривалого проміжку часу ОСОБА_8 був обізнаний про те, що його звільнено із займаної посади в органах внутрішніх справ, та не надав жодних доказів об`єктивної неможливості звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Так, колегія суддів зважає, що позивача було звільнено за дискредитацію, при цьому, в подальшому згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2017 у справі №694/2216/14-к підсудного ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбачуваного частиною 2 статті 368 КК України, визнано не винним і по суду виправданим через недоведеність його участі у вчиненні даного злочину.

Однак, навіть після ухвалення відповідного виправдовувального вироку від 31.03.2017 у справі №694/2216/14-к та набрання ним законної сили внаслідок винесення ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 03.04.2019 року, позивач не звернувся одразу ж до адміністративного суду з відповідним позовом, а реалізував своє право лише у серпні 2020 року.

Слід зауважити, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 420/334/19, від 21 жовтня 2021 року у справі № 826/11070/17.

З огляду на вищевикладене, твердження позивача про те, що строк звернення до суду він не пропустив з огляду на те, що про порушення своїх прав він дізнався саме з 28 липня 2020 року отримавши лист-повідомлення за підписом т.в.о. заступника начальника управління Резцова О., яким йому було відмовлено в поновленні на роботі, колегія суддів вважає помилковими та очевидно необгрунтованими.

До того ж, слід вказати, що в межах даної справи позивачем не оскаржується протиправність дій відповідача щодо відмови у поновленні на посаді, предметом позову є саме протиправність звільнення позивача, про яке, як було встановлено вище, ОСОБА_1 був обізнаний ще з грудня 2008 року.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про скасування наказу та поновлення на посаді.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За правилами частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, наданих за запитом суду документів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про скасування наказу та поновлення на посаді - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст виготовлено 18 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

О.М. Кузьмишина