Справа № 320/13568/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

18 листопада 2021 року Київ №320/13568/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду в межах матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду в порядку оскарження дій УСЗН Вишгородської РДА щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги до 5 травня 2021 у неповному розмірі та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Ухвалою суду від 28.10.2021, позовна заява була залишена без руху із наданням заявникові десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку звернення до суду та доказів, якими підтверджена поважність причин пропуску процесуального строку.

16.11.2021, до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, де позивач, посилаючись на те, що про порушення свого права дізнався в кінці вересня 2021 із засобів масової інформації просив строк поновити, а також вказав, що не очікував, що орган державної влади - УСЗН, яке покликане стояти на захисті прав громадян, допустить порушення його права на одержання грошових виплат у повному розмірі.

Дослідивши клопотання позивача, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення, ураховуючи таке:

для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі поданої заяви не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Нормами ст.121 КАСУ суду надано право на поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду за наявності поважних причин його пропуску.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені у Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (ст. ст. 8, 10).

Ця норма кореспондує з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка міститься в статті 6 «Право на справедливий суд». При цьому Конвенція покликана гарантувати не теоретичні й ілюзорні, а практичні й ефективні права (див., mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» («Matthews v. the United Kingdom») [GC], заява № 24833/94, п. 34); право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення у справі «Беллє проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94, п. 36). Ці міркування набувають особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany», заява № 42527/98, п. 45) та рішення у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії» («Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania»), заява № 76943/11, п. 86).Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції; ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» («Multiplex v. Croatia»), заява № 58112/00, п. 45, та «Кутіч проти Хорватії» («Kutic v. Croatia»), заява № 48778/99, п. 25).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230). Зокрема, обов`язковому дотриманню підлягає застосування процесуальних повноважень вищими судовими інстанціями з позицій передбачуваності (прогнозованості) з точки зору учасників справи (рішення у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 41, «Мельник проти України», заява № 23436/03, п. 26). Крім того, у п. 38 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» (заява № 4451/70) ЄСПЛ зазначив, що оскільки Конвенція (див. статті 13, 14, 17 і 25) не містить визначення обмеження права на суд у вузькому сенсі цього слова, мовчазно допускається можливість обмеження цього права, але таким чином, щоб не зачіпало його основного змісту.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що незначне порушення позивачем строку звернення до суду та повернення позовної заяви на цій підставі не слугуватиме цілі забезпечення права особи на справедливий суд та доступ до суду. Крім того, таке обмеження у такий спосіб та до такої міри, знецінить саму суть права на доступ особи до суду.

Ураховуючи викладене та, керуючись статтями 2, 121, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

2. Копію ухвали направити заявникові для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені 293-295 КАСУ.

Суддя Брагіна О.Є.