Справа № 340/6077/21
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/6077/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (також - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його: 1) зарахувати до стажу роботи на посаді судді. який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарного періоду проходження стройової військової служби, з 04.11.1982 по 14.10.1984, що складає 01 рік 11 місяців 08 днів; 2) провести з 29.04.2021, з дня звернення із заявою про зарахування до стажу судді зазначеного періоду, перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не включення відповідачем до відповідного суддівського стажу позивача періоду проходження ним стройової військової служби та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що правових підстав для зарахування до страхового стажу роботи позивача на посаді судді спірного періоду не має (а.с.28).

Позивач подав відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в справі документи та матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивач є суддею у відставці, з червня 2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

10.03.2020 Територіальним управлінням ДСА України в Кіровоградській області видано позивачу довідку №216 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у адміністративній справі №340/2653/20, яке набрало законної сили 20.10.2020, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 10.03.2020 №216, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання даного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці з 19.02.2020 року, виходячи з суддівської винагороди у розмірі 117922 грн. на підставі довідки ТУ ДСА України в Кіровоградській області № 216 від 10.03.2020, у розмірі 62 %, виходячи із загального стажу позивача на посаді судді 26 років 05 місяці 17 днів.

Законність дій пенсійного органу щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 62 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, підтверджено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі № 340/266/21, яке набрало законної сили.

29.04.2021 за №06-02/13/2021 Кіровоградським районним судом видано уточнюючий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно якого, з урахуванням періоду проходження позивачем стройової військової служби, з 04.11.1982 по 12.10.1984 (у позові позивач вказав 14.10.1984), стаж позивача як судді складає 28 років 4 місяці 25 днів (а.с.12-13).

29.04.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку та виплати йому щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 10.03.2020 в розмірі 66%, виходячи із загального стажу позивача на посаді судді 28 років 4 місяці 25 днів (а.с.14-15).

Листом від 08.04.2021 №1919-2005/С-02/8-1100/21 відповідач повідомив позивачу, що підстав для зарахування періоду проходження стройової військової служби до стажу роботи на посаді судді відсутні (а.с.18).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст. 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"; далі - Закон №2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 1 ст.120 Закону №2453-VI визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно до вимог ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон "Про статус суддів").

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону "Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Так, на час набрання чинності Законом № 2453-VI (30.10.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно пункту 3-1 постанови №865, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, в т.ч. календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Відтак, не включення до стажу роботи на посаді судді позивача, зокрема періоду проходження строкової військової служби з 04.11.1982 по 12.10.1984 (1 р. 11 місяців 8 днів) і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача періоду роботи на посаді судді 26 р. 05 міс. 17 днів є неправомірним.

При розгляді справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17,від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі 426/12415/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, в період з 04.11.1982 по 12.10.1984 (не по 14.10.1984) позивач проходив строкову військову службу, що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_1 (а.с.20-22).

При цьому, жодних заперечень з боку відповідача щодо вказаного факту не надходило.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо не зарахування періодів проходження позивачем строкової військової служби з 04.11.1982 по 12.10.1984 до стажу судді, який дає право отримання щомісячного грошового утримання судді, а тому позов в цій частині слід задовольнити, визнавши протиправною вказану бездіяльність та зобов`язавши відповідача зарахувати позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби за період з 04.11.1982 по 12.10.1984 та провести з 29.04.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з виплатою різниці з урахуванням фактично виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести з 29.04.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, то суд зазначає,що обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Водночас, суд зауважує, що право позивача в цій частині на час розгляду даної справи не порушені, оскільки відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не було проведено, а тому суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на її передчасність.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Фактично предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоча і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених (незадоволених) позовних вимог. Саме такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с.7), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, календарного періоду проходження строкової військової служби з 04.11.1982 по 12.10.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 04.11.1982 по 12.10.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести ОСОБА_1 з 29.04.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з виплатою різниці з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько