Справа № 522/14867/21
Суддя: Павлик І. А.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/366/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Середи А.В.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до: 1) інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Красіонова Сергія Васильовича та 2) Управління патрульної поліції у Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Красіонова С.В. та Управління патрульної поліції у Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що 29.07.2021 постановою серії ДПР № 242436 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмір 340 грн. З вказаною постановою позивач не погоджується та вважає її такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.10.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без позивача та його представника.

06.10.2021 від представника відповідача - 2 надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку із неможливістю прибути в засідання.

01.11.2021 від представника Управління патрульної поліції у Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву,згідно якого відповідач адміністративний позов не визнає та зазначає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку передбаченому законодавством. Також відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру вимог на правову допомогу, оскільки відповідачем не отримано документів, які б підтверджували витрати позивача на професійну правничу допомогу (договору, актів виконаних робіт), документів, які б підтверджували оплату наданих послуг, не надано книгу доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи, що провадять незалежну професійну діяльність адвоката з якої вбачається, що гонорар був ним прийнятий.

16.11.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він не погоджується із обґрунтуваннями відповідача щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та просить суд задовольнити позовні вимоги.

17.11.2021 сторони в судове засідання не з`явились.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.07.2021 постановою серії ДПР № 242436 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмір 340,00 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що 29.07.2021 о 12 год. 08 хв. на автомобільній дорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 237 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 86 км/год, в населеному пункті, чим перевищив встановлені обмеження швидкості на 36 км/год. Bимірювання проводилося приладом TruCam ТС000758. Не погоджуючись з вказаною постановою, з підстав того, що відповідачем було порушено встановлений порядок фіксації правопорушення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог ч. 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріалами справи встановлено, що перевищення водієм швидкості зафіксовано за допомогою приладу TruCam ТС000758.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних - він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1 200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки, враховуючи що, нормами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повторне внесення до Реєстру приладів, яким до набуття чинності цього закону, видано сертифікат, не передбачено.

Даний прилад, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшов повірку 28.07.2020.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19274, виданого ДП "Укрметртестстандарт"" від 28.07.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 за номером ТС000758, яким було 29.07.2021 зафіксовано перевищення позивачем швидкості руху є придатним до застосування до 28.07.2021.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначений вище вимірювальний прилад було застосовано із порушенням строків його повірки.

Щодо посилання позивача на те, що вимірювач швидкості TruCam не був монтований по зовнішньому перемиту дороги, а знаходився в руках інспектора у порушення порядку використання, суд зазначає, що згідно листа ДП «ВСЕУКРАЇНСЬКОГО ДЕРЖАВНОГО НАУКОВО-ВИРОБНИЧОГО ЦЕНТРУ СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТЕРЕОЛОГІЇ, СЕРТИФАКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ ЖСОЖИВАЧІВ» від 10.11.2019 № 22-36/49 TruCAM можна використовувати у ручному режимі.

До таких правових висновків дійшов, зокрема і П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 03.12.2019 у справі № 522/5140/19.

Відносно тверджень скаржника щодо відсутності у спірній постанові інформації про докази, які б підтверджували обставини розміщення на відрізку дороги дорожніх знаків 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Населений пункт» та 5.70 «Фото, відеофіксування порушень», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За наслідками дослідження наявної у матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, судом з`ясовано, що оскаржувана постанова містить усю необхідну інформацію, перелік якої наведено у ст. 283 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2021 у справі № 522/19566/20.

Пункт 4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, прямо вказує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП.

Таким чином, діючі на теперішній час правові норми надають особам, які притягуються до адміністративної відповідальності, право користуватися правами встановленими у ст. 268 КУпАП.

Відповідно, у посадових осіб суб`єктів владних повноважень, в тому числі і у працівників органів і підрозділів Національної поліції, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення є обов`язок забезпечити особам, які притягуються до адміністративної відповідальності можливість користування правами закріпленими у ст. 268 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №522/22180/16-а та від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пункт 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу; поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки; після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Зі змісту постанови від 29.07.2021 серії ДПР 18 № 24236 вбачається, що права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП позивачу роз`яснено, про що міститься його підпис у відповідні графі, а відтак його зауваження з цього приводу судом відхиляються.

Разом з цим, враховуючи те, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 за номером ТС000758, яким 29.07.2021 було зафіксовано перевищення позивачем швидкості руху був придатним до застосування до 28.07.202,1 суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 02.08.2021 між адвокатом Беренштейн Іриною Олександрівною та ОСОБА_1 було укладено договір № 02-08/21.

З аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн. При цьому судом враховано, що в п. 4.1 укладеного між позивачем та адвокатом Беренштейн І.О. договору про надання правничої допомоги від 02.08.2021 № 02-08/21 сторонами погоджено, що розмір гонорару адвоката визначається додатковою угодою до цього договору, яку до матеріалів справи не додано. Наявний в матеріалах справи розрахунок витрат за надання правничої допомоги від 05.08.2021 за підписом ОСОБА_1 на суму 1 000,00 грн, не містить переліку наданих адвокатом позивачу юридичних послуг та їх вартості, а також посилання на договір № 02-08/21. Натомість в матеріалах справи наявна лише відповідь на відзив, яка підписана адвокатом Беренштейн І.О., що підтверджує складання нею зазначеного документа в рамках даної справи.

Керуючись, ст.ст. 72-74, 77, 90, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адімністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Красіонова Сергія Васильовича та Управління патрульної поліції у Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Красіонова Сергія Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі від 29 липня 2021 серії ДП 18 № 242436.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Павлик