Справа № 640/5766/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5766/21 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», ОСОБА_1 , Приватний виконавець Клименко Роман Васильович,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити вибулого стягувача ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні № 62405568, яке перебуває у приватного виконавця Клименка Р.В. та відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15.05.2020 № 12701 про стягнення заборгованості по кредитному договору (Договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту) № 62405568 в загальній сумі 64 599,16 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2021 заяву задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні № 62405568, відкритого на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Колейчиком В.В., № 12701 від 15.05.2020 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00058/07892LCCA - ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» його правонаступником - ТОВ "Вердикт Капітал".

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні були відсутні.

ТОВ "Вердикт Капітал" у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у приватного виконавця Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження № 62405568, відкрите на підставі виконавчого напису № 12701 від 15.05.2020 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00058/07892LCCA, вчиненого приватним нотаріусом Колейчиком В.В.

Так, між ПАТ «Платинум Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 147 від 22.03.2018 є TOB «ФК «ЖЕНЕВА», та громадянинкою, якою є ОСОБА_1 , 27.04.2013 було укладено кредитний договір № 00058/07892LCCA.

Відповідно до виконавчого напису № 12701 від 15.05.2020, ОСОБА_1 має заборгованість, що виникла за кредитним договором № 00058/07892LCCA. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів.

У подальшому, 16.01.2021 між TOB «ФК «ЖЕНЕВА» та TOB «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 16/01-01-П, відповідно до якого TOB «ФК «ЖЕНЕВА» відступило TOB «Вердикт Капітал», а TOB «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту №00058/07892LCCA від 27.04.2013, укладеному між ПАТ «Платинум Банк» та громадянинкою, якою є ОСОБА_1 16.01.2021 між TOB «ФК «Женева» (первісний кредитор) та TOB «Вердикт Капітал» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 16/01-01-П, у відповідності до пункту 1 якого відповідно до умов договору відступлення та на виконання пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги, а новий кредитор приймає права вимоги та зобов`язується належним чином виконувати усі зобов`язання, що встановлені в договорі відступлення.

У зв`язку із викладеними обставинами, позивач TOB «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Спірні правовідносини у справі, що розглядається, склались з приводу наявності/відсутності підстав заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса його правонаступником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 зазначеного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зазначеним нормам кореспондують положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), за змістом якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Беручи до уваги норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 379 КАС, питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства (постанова Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 826/7941/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС.

Отже, нормами Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Відтак, питання заміни сторони у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса вирішується адміністративним судом.

Аналізуючи положення наведених норм, Верховний Суд у постановах від 27.01.2021 (справа №ЗВ/380/22/20), 28.01.2021 (справа №824/387/20-а) зазначив, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої статті 379 КАС не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Також у вказаних рішеннях Верховним Судом указано, що статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ, а частиною четвертою статті 4 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Ураховуючи наведене нормативне регулювання та праворозуміння, Верховний Суд зробив висновок, що вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС є передчасними, оскільки у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після подання виконавчого документа, заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку.

У справі ж, що розглядається, виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 15.05.2020 № 12701 про стягнення заборгованості по кредитному договору (Договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту) № 62405568 в загальній сумі 64 599,16 грн, було відкрите та здійснювалося (ВП №62405568) станом на час подання заяви, що розглядається у даній справі, а тому вимоги про заміну стягувача у такому виконавчому провадженні підлягли розгляду по суті.

Згідно із частиною першою статті 510 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 517 ЦК первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до статті 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як зазначалося, 16.01.2021 між TOB «ФК «ЖЕНЕВА» та TOB «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 16/01-01-П, відповідно до якого TOB «ФК «ЖЕНЕВА» відступило TOB «Вердикт Капітал», а TOB «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту №00058/07892LCCA від 27.04.2013, укладеному між ПАТ «Платинум Банк» та громадянинкою, якою є ОСОБА_1 16.01.2021 між TOB «ФК «Женева» (первісний кредитор) та TOB «Вердикт Капітал» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 16/01-01-П, у відповідності до пункту 1 якого відповідно до умов договору відступлення та на виконання пункту 1 частини першої статті 512 ЦК первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги, а новий кредитор приймає права вимоги та зобов`язується належним чином виконувати усі зобов`язання, що встановлені в договорі відступлення.

Відтак, матеріали справи підтверджують перехід права вимоги від TOB «ФК «Женева» до TOB «Вердикт Капітал» за договорами, що укладені з ОСОБА_1 , що свідчить про наявність правових підстав для заміни у відповідному виконавчому провадженні стягувача на TOB «Вердикт Капітал».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту переходу права вимоги за відповідними договорами до заявника - TOB «Вердикт Капітал». У свою чергу, скаржник вказує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до стаття 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права <…>/

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами справи; в оскаржуваній ухвалі невірно вказано про зупинення стягнення у спірному виконавчому провадженні, оскільки виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує на тому, що наведені обставини не свідчать про наявність обов`язкових підстав для скасування судового рішення, а також про те, що питання заміни стягувача вирішено неправильно. Тому, вказані доводи скаржника суд відхиляє.

З цих же підстав суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо вказівки в оскаржуваній ухвалі на місцезнаходження ТОВ «ФК «Женева», оскільки наведене жодним чином не спростовує наявності правових підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.

На переконання колегії суддів, доводи скаржника не є підставою для висновку про відмову у зміні стягувача у виконавчому провадженні.

Прийняття під час апеляційного провадження у даній справі судового рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також закриття у зв`язку із цим виконавчого провадження, не є обставинами, що свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції правових норм та/або неправильне встановлення обставин справи, а тому наведене не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 321, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Є.В. Чаку

Повний текст постанови складений 17.11.2021.