Справа № 520/13316/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків

17 листопада 2021 року Справа № 520/13316/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 р.р. (вул. Сумська, буд. 64, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр. Харківської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках;

- зобов`язати Регіональну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр. Харківської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 , довідку про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках на підставі наданих ним документів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він звертався до відповідача з заявами про видачу довідки про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках, однак за результатами розгляду даних заяв відповідачем було відмовлено у видачі такої довідки. Позивач зазначає, що в жодному з рішень, оформлених протоколами, не зазначено конкретних підстав відмови у видачі довідки. Рішення комісії містять лише посилання на не повний перелік документів, затверджений постановою КМУ №886 від 26.09.2012 та не зазначає конкретного переліку документів, які відсутні. Позивач вважає такі дії відповідач протиправними та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі надіслана та отримана уповноваженою особою відповідача, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Справа розглянута з урахуванням перебування судді у відпустці та на лікарняному.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, що підтверджується довідкою від 16.11.2020 №6333-.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 року категорії 1, про що видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.08.2019.

Відповідно до довідки від 30.07.1997 №16/н94 позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно наказу №27 від 07.09.1987. З 16.09.1987 по 18.10.1987 (33 доби) виконував службові обов`язки у м. Чорнобиль у ліквідації наслідків Чорнобильської аварії.

Відповідно до листа Міністерства автомобільного транспорту УССР Київського управління пасажирського автотранспорту Автотранспортне підприємство 33027 від 17.09.1987 №ІІІ-ОК ОСОБА_2 , значиться в списках складу відрядження осіб, які брали участь у заходах із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до експертного висновку від 19.03.2018 №8324, захворювання позивача пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

01.08.2019 ОСОБА_2 встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_2 . Посвідчення містить відмітку про те, що воно безстрокове і діє на всій території України.

Згідно довідки МСЕК від 20.05.2019 №992012 позивачу встановлено другу групу інвалідності безстроково та зазначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_2 звернувся до регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках департаменту соціального захисту населення ДСЗН ХОДА, для отримання довідки про заробітну плату встановленого зразка.

31.01.2020 на засіданні регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яке відбулось 30.01.2020, комісія прийняла рішення, що керуючись пунктами 8, 9 Типового положення, підстав для видачі довідки про заробітну плату ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 роках не достатньо, що підтверджується витягом з протоколу засідання №1 від 30.01.2020.

28.05.2021 ОСОБА_2 повторно звернувся із заявою про отримання довідки про заробітну плату в зоні відчуження до регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

30.06.2021 повторно прийнято рішення про недостатність підстав для видачі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у зв`язку з тим, що підстав для видачі довідки про заробітну плату ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках не достатньо.

Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, вважає відмову у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою КМУ №886 від 26.09.2019, якою затверджено Типове Положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ №1210 від 23.11.2011, що набув чинності 01.01.2012, передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії в зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач у встановленому порядку звернувся до Регіональної комісії з заявами про видачу довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 рр. для перерахунку пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До заяв були надані додаткові документи, а саме: копія наказу №ІІІ-ОК від 17.09.1987; копія колективного договору на 1987 рік по автотранспортному підприємству 33027 у відповідності до якого встановлена оплата праці; копія довідок Харківського державного автотранспортного підприємства №16330 від 30.07.1997 та від 30.07.1997 №16/494 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження; копія відомості нарахування зарплати за оплату в зоні по ліквідації аварії на Чорнобильській ЧАЕС за вересень 1987; довідка про заробітну плату; копія витягу з наказів Харківського автотранспортного підприємства №36330 від 07.09.1987 №27 та від 16.10.1987 №31 про відрядження до м. Чорнобиль, копія листа від 16.11.2016.

Відповідно до п. 8 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 №886 (далі - Типове положення) Регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

До заяви додаються копії: перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення (з пред`явленням оригіналів); архівної довідки про відсутність документів щодо оплати праці за ліквідованим підприємством, установою, організацією; особового рахунка, розрахунково-платіжної відомості, табуляграми з планом рахунків (розшифрованими кодами) або довідки підприємства про фактично виплачену у 1986-1990 роках заробітну плату в зоні відчуження, у тому числі за її складовими, із зазначенням суми та дати виплати (за наявності); довідки про періоди несення служби (виконання робіт), виданої військовою частиною (підприємством) або Галузевим державним архівом Міноборони, довідки Галузевого державного архіву CБУ, довідки інших архівних установ та архівів територіальних органів центральних органів виконавчої влади, Міністерства оборони Російської Федерації, витягу із журналу обліку виїздів у зону відчуження, в яких зазначаються дні виїзду на об`єкти (в населені пункти) зони відчуження; документа, що підтверджує факт виконання робіт у зонах небезпеки зони відчуження, на об`єктах, місцевостях (населених пунктах) у 1986-1990 роках, визначених рішеннями Урядової комісії з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (за наявності); колективного договору або положення про оплату праці, що були чинними на підприємстві, в установі чи організації у відповідний період, інших документів про умови та режим роботи підприємства та заявника (із зазначенням змін, підсумованого обліку робочого часу та облікового періоду - місяць, квартал тощо), наказів по підприємству, інших документів заявника; табеля обліку робочого часу заявника в зоні відчуження або шляхового листа (за наявності), що засвідчені печаткою (у разі наявності) підприємства, у складі якого виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому зазначено час, фактично відпрацьований у зоні відчуження заявником.

Копії документів, які подаються заявником, засвідчуються в установленому порядку центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких зберігаються оригінали таких документів.

Копія перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення засвідчення не потребує.

Голова регіональної комісії в день надходження письмової заяви забезпечує надсилання до державного реєстратора запиту щодо надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про підприємство, установу, організацію, з якого було відряджено (призвано на військові збори) заявника.

Пунктом 9 Типового положення передбачено, що за результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату. За бажанням заявника його може бути запрошено на засідання регіональної комісії.

Рішення регіональної комісії оформляється протоколом, який підписується її головою та присутніми на засіданні членами.

Форма довідки про заробітну плату встановлюється Мінсоцполітики.

Розглянувши заяви позивача про видачу довідки про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках, відповідно до протоколу №1 від 30.01.2020 відмовлено у видачі довідки в зв`язку з тим, що відповідно до п.п. 8, 9 Типового положення підстав для видачі довідки про заробітну плату недостатньо, та протоколу №2 від 30.06.2021, яким відмовлено у видачі довідки з посиланням на те, що керуючись п.п. 8, 9 Типового положення підстав для видачі довідки про заробітну плату недостатньо.

Як вбачається з рішень про відмову, викладених у формі протоколів, в останніх не зазначені конкретні підстави для відмови у видачі довідки, зазначено лише про недостатність підстав без визначення конкретних документів які не надані позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення про відмову у видачі довідки діяв протиправно.

Щодо позовних вимоги позивача про зобов`язання Регіональну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр. Харківської обласної державної адміністрації видати довідку про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках на підставі наданих ним документів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пп. 2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти, зокрема, постанову про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

Згідно частин 3 та 4 цієї ж статті у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При вирішенні питання чи виконані всі визначені законом умови для прийняття відповідачем певного рішення (рішення про видачу довідки про заробітну плату працівників у зоні відчуження в 1986-1990 рр.), та чи не передбачено законом в даному випадку права відповідача діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження), суд виходить з наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, в іншому випадку мало б місце порушення принципу розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень та підкреслює, що єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Відповідно, завданням адміністративного судочинства є здійснення контролю легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, дискреційні повноваження це такі повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Зазначена позиція суду узгоджується із практикою Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення; а також і з практикою Верховного Суду, який у своїх рішеннях від 18.10.2018 (справа №818/1976/17) та від 27.02.2018 (справа №816/591/15-а) також зазначив, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття.

Крім цього, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24.03.1988), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Враховуючи висновок суду щодо відсутності у відповідача повноважень (правових підстав) відмовляти позивачу у видачі довідки про заробітну плату працівників у зоні відчуження в 1986-1990 рр. двічі, суд вважає, що в даному випадку відсутнє втручання у дискреційні повноваження комісії.

Беручи до уваги, що відповідач декілька разів неправомірно відмовляв позивачу у задоволенні його заяви про видачу довідки пор заробітну плату працівників у зоні відчуження в 1986-1990 рр., враховуючи, що позивачем у визначеному порядку була надана заява та документи, суд вважає за необхідне для відновлення порушеного права позивача зобов`язати відповідача видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках на підставі наданих ним документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр. Харківської обласної державної адміністрації підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 р.р. (вул. Сумська, буд. 64, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр. Харківської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках.

Зобов`язати Регіональну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр. Харківської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату в зоні відчуження у 1986-1990 роках на підставі наданих ним документів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шляхова О.М.