Справа № 521/6527/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 521/6527/21
Головуючий в 1 інстанції: Мурзенко М.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО №6152610 від 14.04.2021р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуваною постановою його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (перевищення швидкості), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. за наступних обставин: 14.04.2021р. позивач на автомобілі марки Jeep Renegat, д.н.з НОМЕР_1 рухався по трасі Київ Одеса у бік м.Одеси. У попутному напрямку також рухались інші автомобілі. Через деякий час позивача було зупинено інспектором поліції, який повідомив про перевищення швидкості позивачем на 33 км/год, вимірювання швидкості проводилось Трукам ТС000523, який поліцейський тримав у руці, навівши на машину, під час вимірювання біг на зустріч автомобілю, яким керував позивач вимірювання швидкості вказаним приладом під час тримання його в руці позивач вважає таким, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобілю, зазначає, що йому не було надано сертифікат на прилад та свідоцтво про проходження повірки, прилад не було опломбовано, не було надано доказів про те, що саме це місце визначене для місця для роботи з приладом Трукам. Також вказав, що поліцейським не було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення швидкості руху, хоча складання протоколу є обов`язковою умовою оформлення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає зазначену постанову неправомірною, та такою, що винесена з грубим порушенням норм законодавства, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Посилаючись на зазначене просив позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено належних та допустимих доказів, які б свідчили про неналежне використання вказаного приладу, відсутності його пломбування, тощо, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові та правомірність дій інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вид та розмір стягнення відповідають вимогам законодавства.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуваною постановою серії ДПО 18 №615261 від 14.04.2021р. позивача було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн..

Відповідно зазначеної постанови 14.04.2021р. о 13 год. 52 хв. за адресою м.Одеса, Київське шосе, 1, ОСОБА_1 керуючи т/з Jeep Renegat, д.н.з НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 83 км/год., чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 33 км/год, п.п.12.4. Швидкість руху вимірювалось приладом Трукам ТС 000523 (БК 1414).

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення та вважаючи її протиправної, позивач звернувся в суд з відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність, колегія судів виходить з наступного.

Так, положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 ЗУ від 2 липня 2015р. №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 31 Закону №580-VIII передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до ст.40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч.4 та 5 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 10.04.2019р. в справі №752/15787/16-а.

Разом з тим, відповідно до вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, і змісту постанови серії ДПО 18 №615261 від 14.04.2021р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що 14 квітня 2021р. о 13год. 52хв. у м.Одесі Київське шосе,1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «JEEP RENEGAT» номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 83км/год в населеному пункті, перевищення швидкості в населеному пункті складає 33км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та за що був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340грн. Правопорушення зафіксоване на прилад TruCAM №000523, БК1414.

Згідно п.п.8.1 та 8.2 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки,дорожнього обладнання,світлофорів,а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» - найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах, відноситься до інформаційно-вказівних знаків.

Відповідно до п.8.4 ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів встановлена ч.1ст.122 КУпАП.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.7 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов`язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 цього Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UА-МІ/1-2903-2012 (а.с.74, електронний носій, а.с.99).

Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 №ТС001062, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 74, електронний носій).

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 93.

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується судова колегія, що вимірювальний прилад TruCAM LTI 20/20 № ТС000523 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012р. № UA-MI/1-2903-2012, позитивний експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (№04/02/03-3008 від 27.09.2018р.), свідоцтво про повірку, чинне на момент фіксації правопорушення, що підтверджується копіями відповідних документів (а.с.81-85).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до роздруківки файлу _В8000_0414_135250.jmf. з приладу TruCAM LTI 20/20 серійний номер №ТС000523, відеозапису фіксації правопорушення, вбачається, що дійсно автомобіль д/н Jeep Renegat, д.н.з НОМЕР_1 рухався о 13год. 52хв. 14.04.2021р. зі швидкістю 83 км/год. в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.45 «Одеса». Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCAM LTI 20/20 №ТС001062, спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази можливо розцінювати як належний та допустимий доказ у справі.

Окрім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що з доданого до відзиву на позов відеозапису не вбачається рухів приладом назустріч транспортному засобу позивача, яку він зазначає в позовній заяві.

Використання приладу в ручному режимі відповідає вимогам інструкції про його експлуатацію, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.53-80).

Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, дана стаття дозволяє інспектору патрульної поліції використовувати інформацію, отриману із відеотехніки, що закріплена на форменому одязі, службових транспортних засобах з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Разом з цим, посилання апелянта на ті обставини, що інспектор допустив порушення, оскільки тримав лазерний вимірювач швидкості TruCAM в руках, судова колегія не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством, зокрема ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неналежне використання вказаного приладу, відсутності його пломбування, тощо, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що фіксація вказаним приладом швидкості руху автомобіля позивача є належним та допустимим доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Також, відхиляються судом доводи сторони позивача щодо недопустимості наданого запису з нагрудної відеокамери інспектора поліції, оскільки вказаний відеозапис здійснювався відкрито відповідно до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018р. №1026.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху підтверджується наявним в матеріалах справи відео та фото доказом, в тому числі відео фіксації з приладу вимірювача швидкості транспортних засобів TRUCAM TC000523 з урахуванням дати та часу зафіксованої на відео зйомці.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові та правомірність дій інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вид та розмір стягнення відповідають вимогам законодавства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.272, 286, 311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв