Справа № 480/7182/21
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року Справа № 480/7182/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/7287/21 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Слобожанської митниці Держмитслужби України (далі - відповідач, Слобожанська митниця), про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2021;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2021,

У С Т А Н О В И В:

І. Позиція позивача

За результатами документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією № UA805180/2018/011659 від 19.06.2018, згідно з актом № 33/21/7.14-19/ НОМЕР_1 від 01.06.2021, відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 частин 1, 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та статті 368 Митного кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита на загальну суму 14 299, 85 грн., а також порушення пункту 190.1 статті 190, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість на загальну суму 31 459, 68 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 30.06.2021 Слобожанською Митницею прийняті податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: мито на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами, а також, податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів.

На переконання позивача, вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті поза межами встановленого статтею 102 Податкового кодексу України строку давності.

Крім того, позивач зауважив на тому, що законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає право митних органів під час проведення документальної невиїзної перевірки, застосовувати інший метод визначення митної вартості, аніж був застосований безпосередньо при розмитненні товару.

З вищезазначених підстав, ОСОБА_1 вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ІІ. Заперечення відповідача

Не погоджуючись з позовом, Слобожанська митниця у відзиві (а.с. 53-58) зазначила, що висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог Митного кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита та порушення вимог Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість, є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі цих висновків - правомірними.

Відповідач зауважив на тому, що при призначенні та проведенні документальної невиїзної перевірки, дотримані вимоги як національного, так і міжнародного законодавства, а податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до приписів Податкового кодексу України.

За таких обставин, Слобожанська митниця вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 03.09.2021, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/7182/21, підготовче засідання призначено на 25.10.2021 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 25.10.2021, підготовче провадження по справі № 480/7182/21 закрито, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 08.11.2021 об 11 год. 00 хв.

В судове засідання 08.11.2021 сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а від відповідача - клопотання про визнання причини неявки представника в судове засідання поважною та відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що Слобожанською митницею не надано доказів відсутності можливості прибуття в судове засідання іншого представника, на переконання суду, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Таким чином, з огляду на наведене, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

IV. Обставини справи

На підставі наказу № 149 від 07.05.2021, посадовою особою Слобожанської митниці, проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією № UA805180/2018/011659 від 19.06.2018.

За результатами перевірки, 01.06.2021 складений акт № 33/21/7.14-19/ НОМЕР_1 , згідно з яким, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем частин 1, 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та статті 368 Митного кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного митам на загальну суму 14 299, 85 грн., а також порушення пункту 190.1 статті 190, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість на загальну суму 31 459, 68 грн. (а.с. 11-17)

У зв`язку з цим, 30.06.2021 Слобожанською Митницею прийняті: податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: мито на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами на загальну суму 17 874, 81 грн., з яких: 14 299, 85 грн. основний платіж, 3 574, 96 грн. штрафні (фінансові санкції); та податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 39 324, 60 грн., з яких: 31 459, 68 грн. основний платіж, 7 864, 92 грн. штрафні (фінансові) санкції (а.с. 21-26).

V. Норми права які регулюють спірні правовідносини та їх застосування

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 345 Митного кодексу України визначено, що документальною перевіркою є сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (частина 2 статті 345).

Згідно з частиною 3 вказаної статті, митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

На виконання частини 6 статті 345 Митного кодексу України, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Відповідно до статті 351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Статтею 354 Митного кодексу України врегульовано, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами митного органу, які проводили перевірку, та реєструється в митному органі протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в митному органі протягом трьох робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (частина 2 статті 354).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або особою, яка виконує його обов`язки протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству (частина 12 статті 354).

Згідно з частиною 14 статті 354 Митного кодексу України, в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Доводи стосовно незгоди з рішеннями митного органу щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються підприємством під час апеляційного оскарження податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання, винесених за результатами документальної перевірки, у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України (частина 15 статті 354).

На виконання підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, у разі, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, такий контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань.

При цьому, пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України унормовано, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, за змістом вказаних норм, у встановлених випадках, після митного оформлення товару, митний орган має право проводити перевірку повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України, під час проведення якої, досліджувати питання правильності визначення митної вартості товарів. У разі встановлення порушень визначення митної вартості товарів, рішення щодо правильності її визначення окремим документом не оформлюється, а відповідні факти зазначаються в акті перевірки.

Якщо особа незгодна з висновками митного органу про порушення порядку визначення митної вартості товарів та, як наслідок, заниження податкових зобов`язань, вона має право викласти свої заперечення під час оскарження податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, встановлені частиною 1 статті 57 Митного кодексу України. До таких методів відносяться:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (частина 2 статті 57).

При цьому, частиною 3 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, системний аналіз вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що у разі встановлення під час перевірки факт неправильного визначення митної вартості, митний орган має право відкоригувати цю вартість у встановленому порядку, послідовно застосовуючи відповідні методи її визначення. Визначена у такий спосіб митна вартість товару, в свою чергу, є базою для донарахування грошових зобов`язань шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень.

VI. Висновки суду щодо доводів сторін та вирішення спору

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, Слобожанська митниця наполягає на наявності підстав для проведення перевірки, визначенні митної вартості з дотриманням приписів Митного кодексу України, а також, на донарахуванні грошових зобов`язань у встановленому порядку.

Втім, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на таке.

Як убачається зі змісту акту перевірки № 33/21/7.14-19/ від 01.06.2021 (а.с. 11-17), базою для нарахування податкових зобов`язань позивачу за платежами мито на транспортні засоби та податок на додану вартість, стала відкоригована відповідачем митна вартість товару, що ввозився на територію України за митною декларацією № UA805180/2018/011659 від 19.06.2018.

Разом з тим, суд констатує, що ні в акті перевірки, ні у відзиві на позовну заяву, Слобожанська митниця не вказує із застосуванням якого саме метода коригувалась митна вартість та не наводить ґрунтовних пояснень щодо дотримання встановленої митним законодавством послідовності застосування методів визначення митної вартості.

Такі обставини, на переконання суду, не дають змогу підтвердити чи спростувати твердження відповідача щодо дотримання ним порядку коригування митної вартості для донарахування податкових зобов`язань за згаданою митною декларацією.

Крім того, суд зазначає, що оскільки митна декларація № UA805180/2018/011659 була подана митному органу 19.06.2018, то саме ця дата є датою виникнення податкових зобов`язань ОСОБА_1 , зокрема, по сплаті мита та по податку на додану вартість. У зв`язку з цим, беручи до уваги приписи статті 102 Податкового кодексу України, Слобожанська митниця мала право самостійно визначити суму грошових зобов`язань позивача по вказаній декларації, не пізніше закінчення 1095 дня, а саме: до 19.06.2021.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку із ввезенням товарів на територію України, відповідач визначив позивачу грошові зобов`язання за платежами мито та податок на додану вартість (прийняв відповідні податкові повідомлення-рішення) 30.06.2021, тобто, поза межами встановленого строку.

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про не відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи те, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 згідно з квитанцією сплатив судовий збір у сумі 908, 00 грн., суд вважає за необхідне стягнути вказану суму за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби України (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) витрати на оплату судового збору в сумі 908, 00 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик