Справа № 640/24684/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 484 608,12 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у м. Києві з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі 484 608,12 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2021 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва № та № складені 07.11.2016, втім в порушення строку в 1095 днів позивач звернувся до суду з даним позовом лише 12.12.2019. Крім того, контролюючий орган безпідставно, без будь-яких доказів визначив суму вказаних податкових повідомлень-рішень, а саме: розцінивши як додаткове благо, кредит, який начебто був прощений банком, а тому висновки ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, щодо отримання ним в 2015 році доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 1 551 771,74 грн. є хибними та такими, що не ґрунтуються на законодавстві.

Також позивач вказує, що податкову вимогу він не отримував. А сума яка має бути стягнута розрахована позивачем невірно.

Відзиву на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходило.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, станом на 31.10.2019 відповідно до даних інтегрованих карток інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу у ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг по коду платежу 11010500

- 455 512,39 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуться фізичними особами за результатами річного декларування, (в тому числі пеня), (код платежу 11010500);

- 29 095,73 грн. - військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування ( код платежу 11011001); який виник у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань на підставі прийнятих Податкових повідомлень-рішень які на даний час мають статус узгоджених, відповідно до вимог Закону.

Вказаний борг нарахований на підставі:

- податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 07.11.2016, яким нараховано недоїмку на суму 387 181,71 грн., пеня склала 68330,68 грн., заборгованість разом - 455 512,39 грн.;

- податкового повідомлення-рішення (форма «Д») № від 07.11.2016, яким нараховано недоїмку на суму 29 095,73 грн.

Загальна сума боргу склала 484 608,12 грн.

06.06.2019 була виставлена ОСОБА_1 податкова вимога №270639-17 на суму податкового боргу - 455 512,39 грн. та 29 095,73 грн., усього - 484 608,12 грн.

Вказана вимога була направлена відповідачу за податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Втім, як підтверджено матеріалами справи, 16.07.2019 повернулась відправнику з відміткою «причини повернення - за закінченням встановлено строку зберігання».

Зважаючи на те, що за відповідачем обліковується податковий борг, який не сплачений в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що наявність спірної заборгованості станом на момент розгляду справи підтверджена витягом з картки особового рахунку платника податків.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Керуючись п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За приписами п. 56.18. ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Матеріалами справи підтверджено, що податковий борг сформовано за наслідком не сплати сум, донарахованих ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податковими повідомленнями-рішеннями (форма «Р») № та (форма «Д») № від 07.11.2016.

Колегія суддів з метою з`ясування обставин справи скористалась інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень та зауважує, що доказів оскарження в судовому порядку вказаних податкових повідомлень-рішень не має. Крім того, колегія суддів зауважує, що підстави їх винесення не є предметом розгляду даної справи, відтак доводи відповідача щодо протиправності їх формування не можуть бути взяті до уваги.

За визначенням, що міститься в пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до абз. 2 пп. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Згідно із абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зважаючи на встановлені обставини та вказані норми колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача та приходить до висновку, що зазначена сума податкового боргу є узгодженою у розумінні ПК України.

На виконання пп. «е)» п. 176.1. ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Статтею 59.1 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Щодо тези апеляційної скарги відповідача, що він не отримував податкову вимогу позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Матріалами справи підтверджено, що вимога контролюючого органу направлена на податкову адресу відповідача, втім повернута відправнику за закінченням терміну зберігання відповідного відправлення.

Відповідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзац 7 п. 42.4. ст. 42 ПК України встановлює, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні ПК України, відповідач отримав податкову вимогу.

Колегія суддів з метою з`ясування обставин справи скористалась інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень та зауважує, що доказів оскарження в судовому порядку податкової вимоги від 06.06.2019 №270639-17 не має.

Колегія суддів, констатує, що наявність у ОСОБА_2 спірної заборгованості підтверджується витягом з інтегрованих карток інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу, податкові повідомлення-рішення, які стали підставою формування податкового зобов`язання відповідача та податкова вимога не скасовані в судовому порядку та є чинними.

Згідно з п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Щодо порушення позивачем строку стягнення з відповідача вказаного податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Керуючись абз. 1 п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів зауважує, що строк в 1095 підлягає застосуванню саме для визначення суми грошового зобов`язання платника податку та в даному випадку дотримано позивачем, оскільки податкові повідомлення-рішення складені 07.11.2016, податкова вимога складена 06.06.2019 та направлена платнику, до суду позивач звернувся в грудні 2019. Отже при формуванні податкової вимоги позивачем дотримано строк в 1095 днів, а отже протилежні доводи відповідача не беруться до уваги, як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу та підстав для його стягнення, а тому вимога про стягнення з нього спірної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан