Справа № 280/8790/21
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

17 листопада 2021 року Справа № 280/8790/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю помічника судді, який виконує обов`язки секретаря судового засідання -Клименка А.Р.,

представника позивача: Котелевського К.В.

представника відповідача: ОСОБА_4.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТА»

до: Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС»; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНЕ БЮРО «ФОРТУНА»;

про: зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНТА» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (далі - третя особа), в якій просить суд:

- розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження;

- зобов`язати відповідача виключити відомості про місцезнаходження третьої особи за адресою: АДРЕСА_1 , з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 24.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» та призначено підготовче засідання по справі на 21.10.2021.

Протокольною ухвалою від 21.10.2021 підготовче засідання відкладено до 28.10.2021 за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 28.10.2021 клопотання представників сторін задоволено, продовжено строк підготовчого провадження по справі №280/8790/21 на тридцять днів, відкладено підготовче засідання до 17.11.2021 та залучено до участі у справі засновників третьої особи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 );

- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 );

- ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 );

-Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНЕ БЮРО «ФОРТУНА» (02132, м. Київ, вул. Зарічна, буд. 1Б, приміщення 236, ).

29.10.2021 копія ухвали від 28.10.2021 та повістки про виклик були направлені засобами поштового зв`язку на адреси третіх осіб, проте повернулись на адресу суду разом із конвертами із відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

02.11.2021 (вх.№63080) на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №280/8790/21. В обґрунтування клопотання вказано, що у позовній заяві позивач зазначає, що порушені його права, пов`язані з реалізацією права власності нежитлового приміщення, а тому даний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

17.11.2021 від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а саме від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу суду надійшли аналогічні за змістом клопотання, наступного змісту: «Станом на 17 листопада 2021 року у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відомість про те, що я є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (69037, м.Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд.50-А, кв. 11, ). Проте дана інформація є застарілою, так як з 06 серпня 2021 року відповідно до Акту приймання передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (копію долучаю) я не є засновником, учасником та/або бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС», так як передав свою частину частки у Статутному капіталі іншій особі.» у зв`язку із чим просять проводити розгляд справи №280/8790/21 без їх участі та не надсилати на їх адресу жодних процесуальних документів по вказаній справі.

У судовому засіданні 17.11.2021 представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі №280/8790/21, представник позивача проти заявленого клопотання заперечив, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача не з`явились.

У судовому засіданні 17.11.2021, на підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що вимоги позивача не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України вказав, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих (вчинених) ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до його порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Зробивши безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) позивачем виявлено інформацію, що місцезнаходження третьої особи зареєстровано за вищевказаною адресою, проте фактично третя особа відсутня за вказаною адресою та господарської діяльності не веде.

Крім того позивач зазначає, що ним не надавалось згоди на реєстрацію місцезнаходження третьої особи за адресою належного їм на праві приватної власності приміщення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до Реєстру щодо виключення недостовірних відомостей про місцезнаходження третьої особи, проте отримав відмову.

Вважаючи дії відповідача такими, що суперечать принципу непорушності права власності та обмежують позивача у його здійсненні, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що позивачем фактично оскаржується наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційної дії щодо майна позивача на користь іншої особи, проте не через недотримання суб`єктом владних повноважень процедури вчинення такої реєстраційної дії, а суто з підстав існування такого запису також на користь іншої особи.

Суд звертає увагу, що захист права власності та інших речових прав регулюється у відповідності до 29 глави Цивільного кодексу України (далі ЦК України), та передбачає наступні способи захисту:

- власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України);

- у відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним;

- право власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України):

- визнання права власності (ст. 392 ЦК України);

- визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (ст. 393 ЦК України);

- відшкодування шкоди, завданої власникові земельної ділянки, житлового будинку, інших будівель у зв`язку із зниженням їх цінності (ст. 394 ЦК України).

Звернення позивача до суду із цим позовом викликане необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин (з державним реєстратором), а його майнових прав (про що він сам неодноразово зазначав в позовній заяві), оскільки реєстраційною дією було безпідставно відображено місцезнаходження третьої особи за адресою належного позивачу на праві приватної власності приміщення, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Процедура звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного Адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №822/763/17 та від 30.06.2021 у справі №367/571/16-а.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 у справі №826/14180/17 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, здійснено державним реєстратором державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням чи порушенням вимог законодавства.»

Суд звертає увагу на правовий висновок, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 490/5986/17-ц, у якій вказано на те, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону № 1952-IV, яка регламентує відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Водночас, якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором.

Оскільки, спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав позивача у сфері саме публічно-правових відносин, а виник у зв`язку з внесенням державним реєстратором реєстраційних записів щодо майна позивача на користь третьої особи, то цей спір є приватноправовим, а справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Частиною 2 статті 239 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Питання повернення на користь позивача з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору буде вирішено судом після подання позивачем відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про закриття провадження у справі №280/8790/21 - задовольнити.

Провадження у справі №280/8790/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТА» (69091, м.Запоріжжя, вул. Тбіліська, буд.17, кв.6, ) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м.Запоріжжя, вул. Жуковського, буд.36, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (69037, м.Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд.50-А, кв. 11, ); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ); Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНЕ БЮРО «ФОРТУНА» (02132, м. Київ, вул. Зарічна, буд. 1Б, приміщення 236, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити сторонам, що на підставі ч.2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана 18.11.2021.

Суддя І.В. Садовий