Справа № 600/2739/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2739/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі відповідач або ГУ ДПС у Чернівецькій області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2021 р. за № Ф-5958-13, виданої Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області.

1.2. Ухвалою суду від 22.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 03.06.2021 року посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5958-13, якою позивачу нараховано недоїмку по єдиному соціальному внеску у розмірі 9590,00 грн.

2.2. З даною вимогою відповідача позивач не згідний повністю та вважає, що вона підлягає скасуванню.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає наступне.

3.2. Зокрема, вказує, що з 17 січня 2008 р. перебуває в трудових відносинах з АТ «Райффайзен Банк Аваль» та на даний час обіймає посаду провідного менеджер з претензійно-позовної роботи (м. Чернівці) управління пізнього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів.

3.3. 28 вересня 2018 р. на підставі рішення Ради адвокатів Чернівецької області за № 11/51 від 31.08.2018 р. йому надано право на заняття адвокатською діяльністю, про що йому видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 .

3.4. У відповідності до вимог податкового законодавства з 09.10.2018 р. позивач зареєстрований та перебуває на обліку як платник єдиного внеску, про що свідчить довідка Новоселицької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 09.10.2018 р. за №3.

3.5. Звертає увагу на те, що за 2020 рік роботодавець позивача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівника ОСОБА_1 в загальній сумі 60217,08 гривень, що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_1 за 2020 рік від 16.06.2021 р. та копією виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (за формою ОК-7) виданої Пенсійним фондом України. Зазначене говорить та свідчить, що як самозайнята особа - адвокат позивач не працює та доходів від професійної діяльності не отримує.

3.6. Відтак, вказує, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2021 р. за № Ф-5958-13 виданої Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області не відповідає критерію "пропорційності", адже не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи, в даних правовідносинах досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

3.7. Зокрема, що стосується 2020 року, то роботодавець щомісячно сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманого працівника ОСОБА_1 в розмірі 22% від суми нарахованої йому заробітної плати, що за 2020 рік становить 60217,08 гривень та в середньому склало 5 018,09 гри, на місяць, тобто в сумі що перевищує розмір мінімального страхового внеску на місяць.

3.8. Враховуючи те, що позивач як самозайнята особа (адвокат) поза межами АТ «Райффайзен Банк Аваль» не працює, відповідно доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, тому визначена в оскаржуваній вимозі ГУ ДПС у Чернівецькій області від 03 червня 2021 року № Ф-5958-13 сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 9590,00 грн. фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

Позиція відповідача

3.9. 09.08.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача заперечує про задоволення позову.

3.10. Так, зазначає, що згідно інформаційних баз даних ДПС України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернівецькій області (Новоселицький район, 2407) з 09.10.2018 року по теперішній час (0 стан - платник податків за основним місцем обліку) як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат з 09.10.2018 року).

3.11. За період перебування на обліку в ГУ ДПС у Чернівецькій області (Новоселицький район, 2407) платником сплачено єдиний соціальний внесок (ССВ) (код бюджетної класифікації 71040000) у сумі 13479,2 грн., з яких 10725,0 грн за 2019 рік, 2754,2 грн за 20202 рік.

3.12. Разом з тим, станом на 09.07.2021 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість недоїмка з ЄСВ (код бюджетної класифікації 71040000) у сумі 9590,0 грн., яка виникла за рахунок: нарахувань за 1 квартал 2020 року №2959755/еv від 21.04.2020 року у сумі 2072,82 грн., нарахувань за 2 квартал 2020 року №4459190/еv від 20.07.2020 року у сумі 1039,06 грн., нарахувань за 3 квартал 2020 року №5931228/еv від 19.10.2020 року у сумі 3178,12 грн., нарахувань за 4 квартал 2020 року №20046/еv від 19.01.2021 року у сумі 3300,0 грн.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №11/51 від 31.08.2018 року отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ № 000291 (а.с. 7).

5.2. Згідно інформаційних даних ДПС України та повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску від 09.10.2018 року №001 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з 09.10.2018 року (а.с. 7а, 29-31).

5.3. Судом, згідно довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» про доходи ОСОБА_1 від 16.06.2021 року №177/11-802 також встановлено, що ОСОБА_1 з 17.01.2008 року по дату видачі довідки працює в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді провідного менеджер з претензійно-позовної роботи (м. Чернівці) управління пізнього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів.

5.4. Згідно довідки про індивідуальні відомості про застраховано особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (за формою ОК-7), виданої Пенсійним фондом України від 17.06.2021 року, судом встановлено, те що страхувальником - АТ «Райффайзен Банк Аваль» у період з січня 2011 року по березень 2021 року здійснено сплату страхових внесків із загробної плати ОСОБА_1 (а.с. 5).

5.5. 03.06.2021 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-5958-53, якою від позивача вимагається сплатити борг у розмірі 9590,00 грн.(а.с. 8, 28).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є вимога Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 03.06.2021 року № Ф-5958-53 про сплату боргу (недоїмки), а тому суд має надати оцінку на предмет її правомірності та безпосередньо наявності підстав для її формування.

6.2. Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

6.3. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI під єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розуміють консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.4. Під застрахованою особою розуміють фізичну особу, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

6.5. Отже, з викладеного слідує, що єдиний соціальний внесок є обов`язковим платежем, метою якого є забезпечення захисту прав застрахованих осіб, які такий внесок сплачували самостійно або за них такі внески сплачувались іншими особами.

6.6. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

6.7. Пунктом 3 частини 2 статті 12 Закону України №2464-VI передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

6.8. Статтею 4 Закону №2464-VI визначено перелік платників єдиного соціального внеску.

Так, згідно абз. 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що до платників єдиного внеску віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

6.9. У частині 4 статті 4 Закону №2464-VI визначено перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, зокрема такими є особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.10. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, наведених у частині 4 статті 4 Закону №2464-VI, а також те, що він з 10.04.2013 року взятий на облік в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, слідує, що він є платником єдиного соціального внеску.

6.11. Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1), подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

6.12. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону. Тобто ці обов`язки поширювалися і на позивача.

6.13. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції зі змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року № 1774-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5- 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

6.14. Під мінімальним страховим внеском Закон №2464-VI розуміє суму єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1), тоді як під максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску розуміється максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок (пункт 4 частина 1 статті 1 Закону №2464-VI).

6.15. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

6.16. Однак, суд звертає увагу на те, що позивач згідно довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» про доходи ОСОБА_1 від 16.06.2021 року №177/11-802, з 17.01.2008 року працює в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді провідного менеджер з претензійно-позовної роботи (м. Чернівці) управління пізнього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів.

6.17. При цьому, згідно довідки про індивідуальні відомості про застраховано особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (за формою ОК-7), виданої Пенсійним фондом України від 17.06.2021 року, судом встановлено, те що страхувальником - АТ «Райффайзен Банк Аваль» у період з січня 2011 року по березень 2021 року здійснено сплату страхових внесків із загробної плати ОСОБА_1 (а.с. 5).

6.18. Однак, згідно наведених відповідачем розрахунків станом на 09.07.2021 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість недоїмка з ЄСВ (код бюджетної класифікації 71040000) у сумі 9590,0 грн., яка виникла за рахунок: нарахувань за 1 квартал 2020 року №2959755/еv від 21.04.2020 року у сумі 2072,82 грн., нарахувань за 2 квартал 2020 року №4459190/еv від 20.07.2020 року у сумі 1039,06 грн., нарахувань за 3 квартал 2020 року №5931228/еv від 19.10.2020 року у сумі 3178,12 грн., нарахувань за 4 квартал 2020 року №20046/еv від 19.01.2021 року у сумі 3300,0 грн.

6.19. Суд, в той же час, звертає увагу на те, що відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення адвокатської діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

6.20. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, самозайняті особи. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

6.21. Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.22. На підставі наведеного можна дійти висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

6.23. Отже, особа, яка провадить адвокатську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

6.24. Інше тлумачення норм Закону №2464-VI, про яке зазначає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску самозайнятими особами, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

6.25. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 р. у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 р. у справі №160/3114/19.

6.26. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

6.27. Як зазначено судом вище, ОСОБА_1 з 17.01.2008 року працевлаштований в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Тобто, протягом 2020 року (за який позивачу визначено заборгованість по сплаті єдиного внеску) позивач був найманим працівником. У цей період роботодавець сплачував за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

6.28. Суд звертає увагу на те, що доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження незалежної професійної (адвокатської) діяльності відповідачем до суду не надано.

6.29. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2021 року № Ф-5958-13, видана Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області в частині нарахування недоїмки у розмірі 9590,00 грн, є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

7.2. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваної позивачем вимоги, натомість останньою доведено суду її протиправність, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

7.3. При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін по справі, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

8.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №1FQ24274М від 18.06.2021 року (а.с. 4).

8.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2021 року № Ф-5958-13.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №1FQ24274М від 18.06.2021 року судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.В. Анісімов