Справа № 219/8421/21
Суддя: Худіна О. О.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8421/21
Провадження № 2-а/219/106/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Худіної О.О. за участю секретаря судового засідання Лосинської І. М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Демченко Катерина Андріївна до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2021 року представник позивача Демченко К.А., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначила, що 02 серпня 2021 року ІПС 1ї кат.віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних сержантом Дрожаніковим Костянтином Олеговичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення № 017791/21 відносно позивача ОСОБА_1 якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Вважає вказану постанову необґрунтованою і такою, що не відповідає нормам КУпАП, та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях позивача того складу адміністративного правопорушення, який зазначено у постанові. Зокрема, позивач знаходився під психологічним тиском незнайомих осіб, які погрожували підвищеною відповідальністю, з текстом постанови позивач не був ознайомлений, поставив свій підпис під тиском. Недоведена подія та вини особи. Під час складання постанови не були надані докази. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова винесена із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року підготовче засідання закрито та призначений судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився.

Представник позивача Демченко К.А. у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання, не з`явився з невідомих суду причин.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 2 серпня 2021 року штаб сержантом групи ІПС 1ї кат. віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних складено постанову про накладення адміністративного стягнення № 017791/21 відносно позивача ОСОБА_1 , якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. (а.с. 9).

Зі змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 2 серпня 2021 року № 017791/21 встановлено, що 2 серпня 2021 року о 09 годині 40 хвилин в пункті пропуску «Мілове» під час здійснення прикордонного контролю виявлено гр. України ОСОБА_1 , який відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України (далі - БД), 06.02.2020 року виїхав з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України (далі - ТОТ) через КПВВ «Майорське», а 02.08.2021 09:40 в`їхав на територію України з РФ через пункт пропуску «Мілове». Особою надано письмові пояснення, в яких він зазначив, що 01.05.2021 р близько о 09:00 здійснив виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Успенка» (ТОТ) - н.п. «Матвєєв-Курган» (РФ) в районі н.п. «Успенка» що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд його з ТОТ через КПВВ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. З Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204- 2 КУпАП.

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень покладено визнання провини ОСОБА_1 у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 208 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 222-1 КУпАП, від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; 2) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 18 вересня 2013 року № 898, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 року за № 1729/2426, від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право:

1)начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; 2) начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники; 3) коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники; 4) начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів; 5) старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Проте відповідачем у порушення ч. ч. 2, 5 ст. 77 КАС України не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача ОСОБА_1 оскаржуваної постанови від 2 серпня 2021 року № 017791/21.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано доказів, що у діях позивача ОСОБА_1 , 2 серпня 2021 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019 року № 815, оскільки не було доведено перетинання позивачем 2 серпня 2021 року державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Матвєєв Курган».

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності достатності доказів в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення ним п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019 року № 815, що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Згідно з ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанова № 017791/21 від 2 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП винесена із суттєвим порушенням норм права, у зв`язку з чим, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 71, 139, 158, 159, 160, 161-163 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 017791/21 від 02 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Худіна

18.11.2021