Справа № 160/16018/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, від представника позивача адвоката Горобець Юлії Володимирівни, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 05.05.2020 року перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 41 від 04.10.2016 р. за період роботи з 11.07.1983 р. по 17.04.1989 р. на Державному підприємстві «Дніпропетровський домобудівний комбінат».
Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено до суду відзив на позовну заяву, який був одержаний судом 23.10.2021 р., в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог. Так відповідачем вказується, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно положень ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 01.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №5838 та документами для призначення пільгової пенсії по Списку №2.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2020 у справі №160/15414/20 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, що оформлені у формі листів: від 10.06.2020 року №0400-0305-8/41411 та від 11.09.2020 року №17741-17998/Д-03/8-0400/20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), роботу з 11.07.1983 року по 17.04.1989 року у Дніпропетровському домобудівному комбінату на посаді електрозварника ручного зварювання, а також службу в Радянській армії в період з 26.04.1981 року по 25.05.1983 року - до пільгового стажу по Списку №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01.06.2020 року за №5838 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду по даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржене та набрало законної сили.

На виконання цього рішення суду відповідачем зараховано період роботи ОСОБА_1 з 11.07.1983 року по 17.04.1989 року у Дніпропетровському домобудівному комбінаті на посаді електрозварника ручного зварювання - до пільгового стажу по Списку №2 та з 05.05.2020 р. призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

При цьому, позивачем з`ясовано, що в пенсійній справі відсутня довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 41 від 04.10.2016 р. за періоди роботи з липня 1983 р. по квітень 1989 р.

Враховуючи зазначене вище, 11.05.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням здійснити перерахунок призначеної пенсії з 01.06.2020 р., з урахуванням даних, зазначених у довідці № 41 від 04.10.2016 р.

Листом від 08.06.2021 р. відповідачем відмовлено у перерахунку розміру пенсії з посиланням на те, що Самарським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) 02.06.2020 р. направлено на перевірку до відділу контрольно-перевірочної роботи №2 довідки про стаж роботи з 11.07.1983 р. по 04.10.1994 р. та заробітну плату, видані ліквідатором Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» Вернигорою В.П. 12.06.2020 відділом контрольно-перевірочної роботи №2 повідомлено про неможливість проведення перевірки вищевказаних документів. Відповідно до листів від 20.12.2016 р. №02-29/632, від 03.07.2017 р. №02-09/30/919 та телефонної розмови з колишнім ліквідатором Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» Вернигорою В.П. встановлено, що документи вищевказаного підприємства до жодної архівної установи не передавались, і посадові особи, які мають право надавати для перевірки документи ліквідованого Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» та підписувати акти перевірок, відсутні.

Не погодившись з вказаним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-ІV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі- Закон № 1058).

Відповідно до статті 5 Закону №1058, винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За змістом частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону (60 років), зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Підставою для зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах є насамперед наявність посади (професії) та виробництва у відповідному Списку, а також зайнятість виконанням робіт передбачених Списками №1 і №2, на протязі повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника після 21 серпня 1992 року результатами атестації робочих місць за умовами праці (не менш ніж 80%), установленого для такого виробництва.

Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, за змістом вказаних норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Судом встановлено, що позивачу з 05.05.2020 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

Згідно з трудовою книжкою позивача № НОМЕР_2 від 01.10.1980 року, позивач у спірний період з 11.07.1983 року по 17.04.1989 року працював електрозварювальником ручного зварювання на Дніпропетровському домобудівному комбінаті (записи в трудовій книжці № 10-13).

Також, факт роботи позивача у зазначений вище період на ДП Дніпропетровський домобудівний комбінат підтверджується довідкою №41 від 04.10.2016 р., що також міститься в матеріалах справи.

Відповідач у своєму листі від зазначив, що зарахувати пільгову роботу згідно з довідкою №41 від 04.10.2016 р. неможливо, оскільки Самарським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) 02.06.2020 р. направлено на перевірку до відділу контрольно-перевірочної роботи №2 довідки про стаж роботи з 11.07.1983р. по 04.10.1994р. та заробітну плату, видані ліквідатором Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» Вернигорою В.П. 12.06.2020 відділом контрольно-перевірочної роботи №2 повідомлено про неможливість проведення перевірки вищевказаних документів. Відповідно до листів від 20.12.2016 р. №02-29/632, від 03.07.2017 р. №02-09/30/919 та телефонної розмови з колишнім ліквідатором Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» ОСОБА_2 встановлено, що документи вищевказаного підприємства до жодної архівної установи не передавались, і посадові особи, які мають право надавати для перевірки документи ліквідованого Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» та підписувати акти перевірок, відсутні.

Суд зазначає, що довідка №41 від 04.10.2016 р. повністю відповідає вимогам постанови №637 від 12.08.1993 р. "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", оскільки в цій довідці чітко визначено період роботи, що зараховується до стажу роботи, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20 березня 2018 року у справі №527/1655/17, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача. Коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а уразі втрати - їх відновлення.

Вказана відмова пенсійного органу порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Відтак, нездійснення дій щодо передачі документів ліквідованого підприємства до архіву не може бути наслідком позбавлення позивача права на зарахування до пільгового стажу роботи, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ДП "Дніпропетровський домобудівний комбінат" №41 від 04.10.2016 р.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не врахував довідку № 41 від 04.10.2016 р. про заробітну плату для обчислення пенсії на Державному підприємстві «Дніпропетровський домобудівний комбінат», відтак рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про відмову врахувати для перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії - довідку про заробітну плату від 04.10.2016 р. № 41, видану ліквідатором державного підприємства Дніпропетровський домобудівний комбінат та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням цієї довідки, що оформлено у формі листа від 08.06.2021 р. №18654-14007/Д-01/8-0400/21 є протиправним.

Щодо частини вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Але ж в даному випадку зобов`язання відповідача надати дозвіл є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

При цьому, слід зазначити, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанта поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а статтею 8 Конституції України закріплено що в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

При цьому відповідачем не доведено належними доказами правомірності своєї відмови.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягають стягненню за рахунок відповідача понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн., згідно квитанції №0.0..1 від 07.09.2021.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про відмову врахувати для перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії довідку про заробітну плату від 04.10.2016 р. №41, видану ліквідатором державного підприємства Дніпропетровський домобудівний комбінат та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням цієї довідки, що оформлено у формі листа від 08.06.2021 р. № 18654-14007/Д-01/8-0400/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 05.05.2020 року перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 41 від 04.10.2016 р. за період роботи з 11.07.1983 р. по 17.04.1989 р. на Державному підприємстві «Дніпропетровський домобудівний комбінат».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908,00 гривень (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко