Справа № 380/8891/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8891/21 пров. № А/857/15386/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року, головуючий суддя Клименко О.М., ухвалене у м. Львові, повний текст кого складено 04.08.2021 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дій,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Сихівської РА ВК Львівської МР, третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправним і скасувати акт індивідуальної дії, а саме відмову Сихівської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради в реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_2 та зобов`язати Сихівську районну адміністрацію виконавчого комітету Львівської міської ради зареєструвати місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя належить квартира АДРЕСА_2 .

05.04.2021 року. ОСОБА_2 за згодою позивачки була подана до Сихівської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради через ЦНАП заява про реєстрацію місця проживання малолітнього сина дитини ОСОБА_2 у належну квартиру АДРЕСА_2 .

06.04.2021 року було отримано відповідь, у відповідності до якої відмовлено у реєстрації місця проживання у зазначеній вище квартирі. Відмова ґрунтується на тому, що існує ухвала Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/7080/20, якою накладено арешт на дану квартиру.

Відмова в реєстрації місця проживання малолітньої дитини була оскаржена до виконавчого комітету Львівської міської ради, як до вищестоящого органу.

26.05.2021 року представником позивачів ОСОБА_3 було отримано відповідь за результатами розгляду скарги позивачки, відповідно до якої теж відмовлено в здійсненні місця реєстрації дитини.

Позивачка вважала відмову відповідача у реєстрації її малолітнього сина ОСОБА_2 протиправною, стверджувала, що накладений арешт на зазначену вище квартиру з метою забезпечення позову не обмежує права співвласників квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання їх малолітнього сина за місцем реєстрації одного із батьків, а тому висновок Сихівської районної адміністрації щодо такого правового наслідку арешту квартири як обмеження у реєстрації місця проживанні в ній не відповідає вимогам закону.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не є предметом договору іпотеки та відповідні відомості в Державному реєстрі іпотек відсутні. Відтак висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог є передчасними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання їхнього сина ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 та його реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . Вказані заяви зареєстровані у Центрі надання адміністративних послуг м. Львова 05.04.2021 року за номерами 3-К-27756/АП-3-34 та 3-К-27760/АП-3-34.

06.04.2021 року відповідачем було відмовлено у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ., про що свідчить напис на звороті заяви № 3-К-27760/АП-3-34 від 05.04.2021 року, підстава: «Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт нерухомого майна».

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Виконавчого комітету Львівської міської ради зі скаргою на дії посадових осіб Сихівської районної адміністрації ЛМР.

25.05.2021 року листом №34-вих-43263 ОСОБА_1 була надана відповідь, в якій вказано, що працівник органу реєстрації місця проживання районної адміністрації під час прийняття рішення про відмову у реєстрації місця проживання діяв в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Предметом спору у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ., за наслідками розгляду заяви позивачки № 3-К-27760/АП-3-34 від 05.04.2021 року, а саме процедура прийняття спірного рішення в частині підстав та строків його прийняття.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недотримано вимог чинного законодавства при подачі відповідної заяви, а саме п.18 Правил в частині ненадання згоди іпотекодержателя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Закону передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (ст. 3 Закону).

Статтею 6 Закону передбачено, що для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Згідно із ст. 9-1 Закону орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 затверджено Правила здійснення реєстрації місця проживання (далі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги».

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п. 11 Правил).

У відповідності до п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують, зокрема: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Крім цього, п. 18 Правил (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови у реєстрації місця проживання дитини стало: «Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт нерухомого майна».

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28.12.2020 року у справі №464/7080/20 заяву про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , належної на праві приватної власності ОСОБА_2 , дана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 45-46).

Колегія суддів зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Також вжиття заходів забезпечення гарантує виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Арешт майна накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Колегія суддів зазначає, що накладення заборони на право розпоряджатися майном полягає у обмеженні вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього майна.

Пунктом 19 Правил встановлено, що працівник органу реєстрації також з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності чи належності власнику/співвласникам, що надали згоду особі для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» Майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Отже, під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС не можуть вчиняти щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії ДВС чи постанову про накладення арешту у разі незгоди із нею.

З урахуванням наведеного, на квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт, відтак відповідачем правомірно відмовлено в реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступною адресою: АДРЕСА_1 , через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі №380/8891/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 18.11.2021 року.