Справа № 489/5126/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 489/5126/21
Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Дата і місце ухвалення 27.09.2021р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року по справі №489/5126/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції серії ДП18 №819223 від 27.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити провадження у справі за відсутністю події правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що він є учасником бойових дій, а отже з урахуванням вимог п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

У зв`язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року та прийняття нового - про задоволення позову.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів доходить наступних висновків.

Предметом спору є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №819223 від 27.07.2021 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, 27.07.2021 р. о 00:01 год. на 71 км. автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 217130 д.н.з. НОМЕР_1 без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, внаслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач, як учасник бойових дій не є власником вказаного транспортного засобу, підстави для звільнення його від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України за п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно абз. ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) визначає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), пунктом 21.2 статті 21 якого контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Пунктом 21.3 статті 21 Закону №1961-IV передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Приведеними нормами права визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс та пред`явити такий страховий поліс посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України встановлені статтею 13 Закону № 1961-IV, пунктом 13.1 передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Конституційним Судом України в Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23.12.2014 р. № 7-рп/2014 (справа № 1-6/2014) розтлумачено, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Пунктом 1.6 статті 1 Закону №1961-IV визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів суду незаконність керування позивачем транспортним засобом марки ВАЗ 217130 д.н.з. НОМЕР_1 , який за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , вважається, що він на інших законних підставах керував транспортним засобом, відповідно у розумінні пункту 1.6 статті 1 Закону №1961-IV є власником транспортного засобу, що обумовлює висновок, що ОСОБА_1 як учасник бойових дій при особистому керуванні належним йому транспортним засобом звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п. 2.1 "г", що вказує на безпідставність притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протиправність спірної постанови.

Наведена вище правова позиція, узгоджується з висновками Верховного Суду викладених у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року по справі №686/17029/17.

Також, колегія суддів зазначає, що з наявних у справі матеріалів не вбачаються підстави зупинки транспортного засобу, а тому вимога поліцейського до водія щодо пред`явлення документів, визначених п.2.1 ПДР, є не обґрунтованою.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Наведені обставини також не були враховані поліцейським під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи приписи наведених вище норм КАС України та встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова серії ДП18 №819223 від 27.07.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриттю.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції серії ДП18 №819223 від 27.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук