Справа № 400/1267/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2021 р. № 400/1267/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Ісламова І.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6,Миколаїв,54001,
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2019 № 5, № 5 і рішення від 01.02.2019 № в частині,

За участю представників:

Від позивача 1: Віденчук Н.С., посвідчення МК№001312, від 19.01.18;

Від відповідача: Слюсаренко О.В. , посвідчення МК№000259 , від 29.05.20;

Від позивача 2: ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_2 , від 12.12.07;

Від позивача 3: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарахування) або (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 01.02.2019 р. в частині нарахування штрафних санкцій та пені в сумі 2624 грн з 1 по 9 пункти; податкове повідомлення - рішення №5 від 01.02.2019 р. на суму 767004,06 гривень, податкове повідомлення - рішення №5 від 01.02.2019 р. на суму 63917,01 гривень, податкове повідомлення - рішення №5 від 01.02.2019 р. на суму 19602,00 гривень, податкове повідомлення - рішення №5 від 01.02.2019 р. на суму 1783,63 гривень, податкове повідомлення - рішення №5 від 01.02.2019 р. на суму 170 гривень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 апеляційну скаргу позивача задоволено.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено: визнано протиправними та скасовані застосовані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (правонаступник Головного управління ДФС у Миколаївській області) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01 лютого 2019 року № в частині нарахування штрафних санкцій та пені на суму 2624,04 грн., а саме: за пунктами з 1 по 9 включно; податкове повідомлення-рішення від 01 лютого 2019 року №5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 767 004,06 грн; податкове повідомлення - рішення від 01 лютого 2019 року №5 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 63 917,01 грн; податкове повідомлення - рішення від 01 лютого 2019 року №5 про застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення п.127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, в сумі 19 602,00 грн; податкове повідомлення - рішення від 01 лютого 2019 року №5 про застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення п.127.1 ст. 127 Податкового кодексу України в сумі 1 718,64 грн; податкове повідомлення - рішення від 01 лютого 2019 року №5 про накладення адміністративного штрафу за порушення п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу України в сумі 170 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2021 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року в частині вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення №5, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 767004,06 грн, в т. ч. основний платіж 511336,04 грн та штрафні (фінансові) санкції 255668,02 грн; податкового повідомлення-рішення №5, яким визначено грошове зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 63917,01 грн, в т.ч. основний платіж 42611,34 грн та штрафні (фінансові) санкції 21305,67 грн; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01 лютого 2019 року № в частині нарахування штрафних санкцій та пені на суму 2624,04 грн, а саме: за пунктами з 1 по 9 включно, стягнення витрат на правову допомогу - скасувати, справу №400/1267/19 в цій частині направити на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

В іншій частині постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року - залишено без змін.

22.02.2021 справу прийнято на новий розгляд, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування 1) податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування; 2) № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з військового збору; 3) визнання протиправним та скасування Рішення про застосування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ГУ ДФС у Миколаївській області від 01.02.19 № в частині нарахування штрафних санкцій та пені на суму 2624,04 грн, а саме: за пунктами з 1 по 9 включно.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що основним видом його діяльності є надання послуг вантажним автомобільним транспортом. Позивач знаходиться на загальній системі оподаткування. У своїй діяльності орендує автомобілі, умови договорів оренди передбачають обов`язки орендаря щодо підтримання автомобіля в належному технічному стані. За умовами договору та вимогами ст.776 ЦК на орендаря покладаються витрати з поточного ремонту. Використання вантажних автомобілів у господарській діяльності підприємства підтверджується договорами та актами надання послуг з перевезення. Здійснення позивачем операції із заміни шин та акумуляторних батарей згідно з п.3.19 Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту не відноситься до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення транспортних засобів. Заміна шин та акумуляторних батарей на орендованому автотранспорті за своєю сутністю є одним з різновидів робіт, необхідних для підтримання автомобіля у робочому стані. Порядок відображення витрат на підтримання орендованого автомобіля у робочому стані в бухгалтерському обліку регулюється П(С)БО 7 «Основні засоби» та ГІ(С)БО 14 «Оренда». Відповідно до п.15 П(СБО 7 витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, включаючи до складу витрати. Тобто, як роботи з технічного обслуговування, так і роботи з ремонту, передбачені Положенням №102, включаються до складу витрат, що також не було враховано відповідачем під час перевірки. В ході перевірки не було досліджено та в акті від 22.12.2018 не відображено зв`язок вище наведених витрат підприємця з його фінансово-господарською діяльністю, а лише міститься посилання на норму Податкового кодексу України щодо витрат подвійного призначення, до яких законом віднесено придбання та утримання транспортних засобів. З документів фінансово-господарської діяльності приватного підприємця видно, що наведені вище витрати є витратами від господарської діяльності, які виникли у зв`язку з відносинами оренди автотранспортних засобів та напряму пов`язані з отриманими доходами від цієї діяльності. Придбання пневматичних шин колісних транспортних засобів та акумуляторів для вантажних автомобілів не є витратами на утримання транспортного засобу в розрізі п.177.4.5 ст.177 ПК України, а мають пряме відношення до витрат на експлуатацію орендованого майна, яка регулюється п.п.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України. Позивач вважає, що фахівець відповідача помилково перекрутив поняття витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів та амортизаційні витрати на утримання основних засобів подвійного значення, таких, як витрати на придбання та пов`язані з ним платежі, витрати, які регулюються законом щодо переобладнання ТЗ, постановки та зняття з обліку, охорони, проведення обов`язкового технічного контролю, який регулюється законодавством та вимагає відповідних платежів передання транспортного засобу та його швидкозношувваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства. Враховуючи, що орендований вантажний автотранспорт використовувався виключно у господарській діяльності підприємця, що підтверджено актом перевірки та витрати, понесені ОСОБА_1 у 2017 році, ніякого відношення до витрат подвійного призначення не мають, на думку позивача, рішення контролюючого органу є незаконними. Витрати на придбання шин та їх шиномонтаж не належать до витрат подвійного призначення, а є безпосередніми витратами ФОП ОСОБА_1 , пов`язаними із веденням господарської діяльності з метою отримання прибутку. Основними засобами подвійного призначення вважаються і легковий, і вантажний автомобілі, що відносяться до товарної позиції 8703, 8704 і 8709 УКТ ЗЕД. Пп 177.4.1 ПК України дозволяє включати до складу підприємницьких витрат на ремонт та експлуатацію майна (майно - це в тому числі автомобіль), що використовується в господарській діяльності. Ці два положення належить до загальних правил обліку витрати фізичної особи підприємця, що перебуває на загальній системі, а пп.177.4.5 п.п.177.4 ст.174 ПК України, спеціальна норма, що виключає із загального правила витрати на утримання основних засобів подвійного призначення. Проте, ПК не дає визначення терміну «утримання», а також залишає оціночними поняття щодо складу експлуатаційних витрат суб`єкта господарювання. Контролюючим органом (його посадовими особами) на власний розсуд застосовано помилковий підхід при визначенні складу витрат, що так чи інакше пов`язані з утриманням (у тому числі експлуатацією) об`єкта основного засобу подвійного призначення. На думку позивача, витрати на утримання транспортних засобів, не можна ототожнювати з документально підтвердженими витратами позивача, що мали місце у ході господарської діяльності.

Щодо правомірності прийняття податковим органом рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Відповідні порушення були допущені в 2015 р. та 2016 р. та встановлені Актом камеральної перевірки за 2017 рік. За результатом виявлених порушень, відповідно до рішень податкового органу від 05.10.2017 № до позивача була застосована штрафна санкція та нарахована пеня, яка була сплачена, останнім 10.11.2017.

Також позивач зазначив, що ревізором необґрунтовано включено до витрат суми, сплачені за путівки. Дійсно, позивачем сплачувались за ці послуги кошти з власного рахунку, але ці суми не відносилися на витрати підприємця ОСОБА_1 , про що свідчать первинні документи.

Відповідач позов не визнав просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію відповідач аргументував тим, що перевіркою було встановлено, що вантажні автомобілі, які використовувались в підприємницькій діяльності були орендовані у громадян, на підставі договорів оренди. Таким чином, відповідачем правомірно встановлено порушення пп. 177.4.5 п.177.4 ст. 177 ПК України щодо включення до суми витрат сум на утримання основних засобів подвійного призначення, а саме: вантажних автомобілів, вартість придбаного вантажного автомобіля, вартість ремонту ТЗ, вартість путівок на загальну суму 2840755,77 гривень. Позивачем також не надано доказів та не спростовано факт виявленого відповідачем порушення щодо несвоєчасної сплати єдиного внеску, тому, оскільки станом на 01.01.2017 р. по особовому рахунку позивача по єдиному внеску значиться борг в сумі 2149,90 грн за 2015 рік, що фактично погашено 12.07.2017, а також станом на 09.02.2017 значиться борг в сумі 31746,64 грн за 2016 рік, що фактично погашено 12.07.2017, відповідачем правомірно застосовано штрафну санкцію.

В судових засіданнях представники сторін, підтвердили власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи.

Суд розглянув справу в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні 16.11.2021. В судовому засіданні 16.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повний текст підписано 19.11.2021.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 20.05.2010. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_4 є вантажний автомобільний транспорт.

В період з 01.01.2017 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_4 перебував на загальній системі оподаткування.

ОСОБА_1 у спірний період володів на праві власності двома вантажними автомобілями, одним легковим автомобілем, а також орендував у інших осіб 38 вантажних автомобілів.

Зазначені власні та орендовані транспортні засоби ФОП ОСОБА_1 використовував у своїй господарській діяльності.

Протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 здійснював закупівлю запчастин, шин для зазначених транспортних засобів, а також проводив їх ремонт.

Всього на суму 2715685,77 гривень. Зазначені кошти ФОП ОСОБА_1 враховував у власному податковому обліку, як витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.

У період з листопада 2018 р. по грудень 2018 р. податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р.

22.12.2018 р., за результатами проведення перевірки податковим органом складений акт №2970/14-29-13/05/ НОМЕР_3 .

01.02.2019 р. на підставі виявлених порушень ГУ ДФС у Миколаївській області прийняло податкові повідомлення рішення:

-№5 р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 767 004,06 грн., яка складається з суми основного платежу 511 336,04 грн. та суми штрафних (фінансових) санкцій 255 668,02 грн;

-№5 про збільшення зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 63 917,01 грн., яка складається з суми основного платежу 42 611,34 грн. та суми штрафних (фінансових) санкцій 21305,67 грн;

До того ж, 01.02.2019 р., ГУ ДФС у Миколаївській області прийняло за результатами планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахування штрафних санкцій та пені на суму 2 624,04 грн., а саме: за пунктами з 1 по 9 включно.

З приводу можливості віднесення коштів сплачених за закупівлю запасних частин, шин та ремонту вантажних транспортних засобів, які використовувалися позивачем у господарській діяльності.

Відповідно до п.п.177.4.1. п. 177.4. Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів).

Разом з тим, відповідно п.177.4.5. ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею.

Відповідно до п.п.177.4.6. ПК України засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Відповідно до правової позиції, численно висловленої у постановах Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №140/8956/20, від 29.07.2021 у справі №520/12377, від 04.03.2021 у справі №500/2170/19/, від 12.11.2019 у справі №807/250/18, від 03.06.2021 у справі №540/1969/19 та багатьох інших, витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів з причепами, у 2017 році, не відносилися до витрат підприємця, оскільки є засобами подвійного призначення.

Відповідно до ч.4 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Повноважень суду, на відступ від правового висновку Верховного Суду, КАС України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає.

За таких обставин, суд позбавлений можливості дійти іншого висновку, ніж про те, що відповідачем правомірно нараховані податкові зобов`язання з податку на доходи та військового збору, у зв`язку з необґрунтованим врахуванням у витратах 2715685,77 гривень, сплачених за утримання вантажних транспортних засобів.

В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 488823,41 гривень та 244411,71 гривень штрафної санкції - відмовити.

В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 40735,29 гривень та 20367,64 гривень штрафної санкції - відмовити.

Також під час перевірки було зазначено, що ФОП ОСОБА_4 відніс до витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів 125070 гривень витрачених ним на путівки та подорожі (контрагенти ФОП ОСОБА_5 , санаторій «Трускавець»).

Під час судового засідання представники позивача пояснили, що дійсно зазначені приватні витрати ОСОБА_1 були здійсненні з його банківського рахунку, що і побачили ревізори під час документальної перевірки. Разом з тим, позивачем ці кошти не включалися до витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2021 по цій справі, зазначено про необхідність дослідження судами фактичних витрати віднесених у податковому обілку, до витрат які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.

На вимогу суду, позивач надав Книгу обліку доходів і витрат, з якої вбачається, що ним не враховувалися ці кошти на витрати які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.

Судом покладався на відповідача обов`язок надати докази того, що кошти за туристичні послуги дійсно були включені ФОП ОСОБА_1 у 2017 році до складу витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.

Таких доказів відповідачем не надано.

Тобто, єдиним доказом включення цих коштів до витрат, є відповідний запис стор.21-23 Акту перевірки (т.1 арк.спр.68-70).

Враховуючи відомості Книги обліку доходів і витрат, зазначений запис у Акті перевірки є голослівним та не підтвердженим.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У такому випадку, суд вважає, що питання віднесення ФОП ОСОБА_1 коштів у сумі 125070 гривень, сплачених ним на користь ФОП ОСОБА_5 та санаторію «Трускавець» у 2017 році до витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів - недоведеним.

В цій частині позов належить задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 22512,63 гривень та 11256,31 гривень штрафної санкції.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 1876,05 гривень та 938,03 гривень штрафної санкції.

Під час перевірки ревізорами встановлено, що станом на 01.01.2017 року по особовому рахунку платника податків по єдиному внеску значився борг в сумі 2149,90 гривень, що фактично погашено 07.04.2017. Станом на 09.02.2017 по особовому рахунку платника податків по єдиному внеску значився борг в сумі 31746,64 гривень за 2016 рік, що фактично погашено 12.07.2017.

Таким чином, встановлено порушення ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо несвоєчасності сплати єдиного соціального внеску до бюджету.

Щодо аргументу позивача про те, що зазначену суму ним було погашено на підставі Рішення ГУ ДФС про застосування штрафних санкцій від 25.10.2017 №, то суд звертає увагу, що зазначеним рішенням встановлено штрафна санкція та пеня та несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 року, про що прямо зазначено у цьому рішенні (т.4 арк.спр.216).

А Рішення про застосування штрафних санкцій № від 01.02.2019 стосується періоду несвоєчасної сплати з 10.02.2016 до 12.07.2017.

Тобто зазначені два рішення про застосування штрафних санкцій та пені відносяться до різних періодів прострочки з єдиного внеску.

З урахуванням цього, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування Рішення про застосування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ГУ ДФС у Миколаївській області від 01.02.19 № в частині нарахування штрафних санкцій та пені на суму 2624,04 грн, а саме: за пунктами з 1 по 9 включно, - відмовити.

Позов задовольнити частково.

На підстав викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6,Миколаїв,549) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 22512,63 гривень та 11256,31 гривень штрафної санкції.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 1876,05 гривень та 938,03 гривень штрафної санкції.

4. В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 488823,41 гривень та 244411,71 гривень штрафної санкції - відмовити.

5. В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 01.02.2021 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в частині визначення суми податкового зобов`язання 40735,29 гривень та 20367,64 гривень штрафної санкції - відмовити.

6. В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування Рішення про застосування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ГУ ДФС у Миколаївській області від 01.02.19 № в частині нарахування штрафних санкцій та пені на суму 2624,04 грн, а саме: за пунктами з 1 по 9 включно - відмовити.

7. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 19.11.2021.