Справа № 140/5739/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/5739/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Місюк І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Косинської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови №51933608, виданої 22.08.2016 Ківерцівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 64487,46грн.; визнання протиправними дій та скасування постанови державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.05.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним:

- при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою створюються умови для подвійного стягнення або ж стягнення його без реального виконання рішення суду;

- державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час винесення постанови № 51933608 від 22.08.2016 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 64487,46грн., а також проводиться подвійне стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення від 09.02.2016 Ківерцівського районного суду Волинської області по справі № 158/2205/15-ц;

- державний виконавець діяв всупереч імперативній нормі статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки незаконно прийняв до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого закінчився ще в 2019 році;

- зважаючи на похідний характер та залежність від неправомірно прийнятої постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2016, державним виконавцем було незаконно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2021 з виконання постанови № 51933608 від 22.08.2016 про стягнення виконавчого збору в розмірі 64487,46 гривень з ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахування особливостей провадження визначених ст. 287 КАС України.

В зв`язку з необхідністю отримання матеріалів виконавчого провадження №51933608, призначене на 17.11.2021 судове засідання було відкладено на 19.11.2021 на 11год.00хв.

Позивачем в судовому засіданні 19.11.2021 подано додаткові обґрунтування адміністративного позову, відповідно до яких з урахуванням рішення КСУ від 09.02.1999 у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), та того, що зміни внесені Законом України №2475-VIII погіршили становище боржника, у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону України №1404-VIII

В судовому засіданні представником відповідача було зазначено про те, що ним проводились усі необхідні дії у виконавчому провадженні №51933608, в тому числі накладення арешту на кошти боржника, стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, правомірно було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яка направлялась простою кореспонденцією позивачу.

Крім того, представником відповідача вказано, що залишок суми боргу за виконавчим листом Ківерцівського районного суду Волинської області № 158/2205/15-ц від 09.02.2016 на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу становила 538 779 грн 93коп.; на момент відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2016, тобто 18.05.2021, з боржника було стягнуто 8 644грн 63коп. виконавчого збору і на момент розгляду справи залишок нестягнутого виконавчого збору складає 26 060 грн 53коп.

Також, на вимогу суду, представником відповідача в судовому засіданні подано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №51933608.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

В провадженні Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження №51933608 з примусового виконання виконавчого листа Ківерцівського районного суду Волинської області № 158/2205/15-ц від 09.02.2016 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 27040,06 швейцарських франків, що по курсу НБУ становить 604 841 грн 28коп. та 30 361 грн 45коп. заборгованості за кредитним договором №86708С4 від 21.04.2008, судовий збір в сумі 9 671 грн 95коп.

Сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом складає 644 874 грн 68коп.

Постановою державного виконавця Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 12.08.2016, на підставі заяви стягувача від 08.08.2016, відкрито виконавче провадження №51933608 з виконання зазначеного виконавчого листа.

Боржнику ОСОБА_1 встановлено 7-денний строк для добровільного виконання рішення та зазначено, що при невиконанні рішення у наданий строк буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій.

Державним виконавцем Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області 22.08.2016, в зв`язку з невиконанням боржником у строк до 19.02.2016 у добровільному порядку виконавчого листа від 09.02.2016, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 64 487 грн 46коп.

Крім того, державним виконавцем вживалися заходи щодо накладення арешту на кошти боржника, виявлення рахунків боржника, виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, стягнення як суми боргу, так і витрат виконавчого провадження та виконавчого збору тощо.

У зв`язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №870 від 09.10.2019 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», наказу Міністерства юстиції України №4053/5 від 17.12.2019 року «Про відділи державної виконавчої служби» Ківерцівський РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області змінив назву на Ківерцівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Постановою від 11.01.2020 матеріали виконавчого провадження передано Ківерцівським РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), який постановою від 11.01.2020 матеріали виконавчого провадження №51933608 прийняв до виконання.

До Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшла заява Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 08.04.2021 №0000608/21-20 про повернення йому виконавчого документа без виконання.

Державним виконавцем у виконавчому провадженні №51933608 винесено постанову від 17.05.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 18.05.2021 відкрито виконавче провадження №65468080 з примусового виконання постанови державного виконавця від 22.08.2016 №51933608 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 64 487 грн 46коп.

Як встановлено в ході судового засідання та не заперечується учасниками справи, залишок суми боргу за виконавчим листом Ківерцівського районного суду Волинської області № 158/2205/15-ц від 09.02.2016 на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу становила 538 779 грн 93коп., і на момент відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2016, тобто 18.05.2021, залишок нестягнутого виконавчого збору складав 55 842 грн 83коп.

Позивач стверджує, що дізнався про існування спірних постанов державного виконавця від 22.08.2016 про стягнення виконавчого збору та від 18.05.2021 про відкриття виконавчого провадження, лише 28.05.2021, при отриманні засобами поштового зв`язку постанови від 18.05.2021, і, враховуючи, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2016, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано у строк, встановлений ст..287 КАС України.

Не погоджуючись зі спірними постановами, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд, з врахуванням відсутності спору щодо фактичних обставин справи, виходить із наступного.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що на час відкриття у серпні 2016 року виконавчого провадження №51933608 діяв Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі Закон №606-XIV).

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Статтею 28 Закону №606-XIV були передбачені такі правила стягнення виконавчого збору:

1. У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

2. Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

3. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

4. Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

5. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.

6. У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

7. У разі виконання рішення, за яким закінчився строк для його самостійного виконання, але судом встановлено відстрочку чи розстрочку виконання рішення, виконавчий збір стягується в порядку, встановленому цим Законом, шляхом виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

8. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 за №489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкції №512/5).

Пунктом 3.7 Інструкції №512/5 (у редакції, чинній на момент винесення постанови від 22.08.2016) були передбачені правила стягнення виконавчого збору, яке здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону:

3.7.1. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

3.7.2. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

3.7.3. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

3.7.4. У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

У разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 47 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

3.7.5. Копія постанови про стягнення виконавчого збору з боржника залишається у виконавчому провадженні, за яким її винесено, з відміткою державного виконавця про розмір фактично стягнутого виконавчого збору. На постанові про стягнення виконавчого збору, за якою відкрито виконавче провадження, зазначається залишок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (надалі - Закон №1404-VIII), а Закон №606-XIV втратив чинність.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 27 Закону №1404-VIII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У частині 5 статті 27 Закону №1404-VIII наведені випадки, коли виконавчий збір не стягується, а саме: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Крім того, згідно з частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Відповідно до частин 6, 7 статті 27 Закону №1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 (у редакції, чинній на момент винесення постанови від 17.05.2021) передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції №512/5 (у редакції, чинній на момент винесення постанови від 17.05.2021) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Суд зазначає, що аналіз статей 27, 28 Закону №606-XIV дає підстави для висновку, про те, що про стягнення виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначав у постанові, яку приймав після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду, за умови, що рішення не було виконано у цей строк. Розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від суми, що підлягала примусовому стягненню. Виконавчий збір стягувався незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Так само аналіз статті 27 Закону №1404-VIII свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №480/1558/19, від 31.05.2021 року у справі №160/7321/19.

За змістом частини 6 статті 28 Закону №606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав передбачених, зокрема пунктом 1 частини 1 статті 47 (виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача), якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після закінчення такого виконавчого провадження був зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Отже, як Законом №606-XIV, так і Законом №1404-VIII передбачено, що нестягнута сума виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Така правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №320/6360/18, від 28.10.2020 у справі №300/1558/20, від 27.05.2021 у справі №640/18626/20.

Суд встановив, що виконавче провадження №51933608 було відкрито відповідно до Закону №606-XIV.

У 7-денний строк, установлений постановою державного виконавця від 12.08.2016 про відкриття виконавчого провадження - до 19.08.2016, боржником ОСОБА_1 рішення суду про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» коштів у сумі 644 874 грн 68коп. самостійно виконано не було.

Між тим, у зв`язку з ненаданням у встановлений строк боржником документального підтвердження повного виконання рішення державним виконавцем розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору, як це передбачено частиною 1 статті 27 Закону №606-XIV.

Відтак, державним виконавцем правомірно, з дотриманням вимог статті 28 Закону №606-XIV, винесено постанову від 22.08.2016 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, яка підлягала стягненню за виконавчим документом, що склало 64 487 грн 46коп.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №51933608, у межах цього виконавчого провадження державний виконавець вживала заходи щодо забезпечення виконання виконавчого документа, проте стягнення коштів заборгованості на користь стягувача відбулося частково залишок заборгованості склав 538 779 грн 93коп.

У квітні 2021 році стягувач - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - подав заяву про повернення виконавчого документа, на підставі чого йому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII було повернуто виконавчий лист Ківерцівського районного суду Волинської області № 158/2205/15-ц від 09.02.2016.

На момент завершення виконавчого провадження №51933608 (повернення виконавчого документу стягувачу) виконавчий збір, про стягнення якого з ОСОБА_1 у цьому виконавчому провадженні прийнята постанова від 22.08.2016, не стягнуто в сумі 55 842 грн 83коп.

Оскільки постанова державного виконавця від 22.08.2016 про стягнення виконавчого збору згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом, тому з метою примусового стягнення з боржника до державного бюджету залишку виконавчого збору, ця постанова була виділена із завершеного виконавчого провадження №51933608, зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження як новий виконавчий документ та звернута до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією №512/5.

Посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 11.03.2020 року у справі №2540/3203/18, суд не приймає до уваги, оскільки у вказаній постанові здійснене тлумачення відповідних норм Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018 року, а тому правовідносини, які вирішувалися у справі №2540/3203/18, не є подібними.

Відтак, суд прийшов до висновку що спірні постанови державного виконавця від 22.08.2016 про стягнення виконавчого збору, від 18.05.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Тому у задоволенні позову як про визнання їх протиправними та скасування, так і про визнання протиправними дій при їх винесенні, слід відмовити.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні його позову, підстави для стягнення на його користь понесених ним судових витрат на сплату судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В.Дмитрук