Справа № 160/3453/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/3453/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 року (головуючий суддя Озерянська С.І.)

в адміністративній справі №160/3453/21 за позовом ОСОБА_1

до відповідачів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 10.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-271361-13 від 19.11.2020 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

В обґрунтування позову вказав, що з 2008 року та по теперішній час отримує довічну пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а з 2010 року здійснює незалежну професійну діяльність згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2198, відтак вимога про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з нього, як довічного пенсіонера, не ґрунтується на вимогах Закону.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VІ. Тобто, від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, які є пенсіонерами за віком. Оскільки позивач здійснює адвокатську діяльність та отримує пенсію за вислугу років (а не за віком), тому підстави для звільнення його від сплати єдиного внеску відсутні, що зумовлює його обов`язок сплатити заборгованість з єдиного внеску відповідно до оскаржуваної вимоги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити. Вказує, що будучи самозайнятою особою, якій призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є пенсіонером за віком у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому звільнена від сплати єдиного внеску при здійсненні підприємницької діяльності.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.11.2008 року та по теперішній час отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що підтверджується довідкою від 09.02.2021 року № 28, та копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ) від 16.12.2008 року.

Відповідно до свідоцтва № 2198 від 25.10.2010 року ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 02.08.2017 року №012 - адвокат ОСОБА_1 взятий на облік 17.03.2011 року № 55681.

Згідно з відомостями інтегрованої картки платника податку за позивачем обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску в сумі 4 196, 50 грн. (станом на 19.11.2020)

19.11.2020 ГУ ДПС у Дніпропетровській області виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-71361- 13 на суму 4 196, 50 грн.

Позивач вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-71361- 13 на суму 4 196, 50 грн. (за несплату єдиного внеску 2020 рік) протиправною.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають щодо нарахування та ведення обліку єдиного соціального внеску, врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ЗУ №2464-VI).

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ЗУ №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5 ч.1 ст. 4 ЗУ №2464).

Самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності (п.п 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

В свою чергу, незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, особи, які провадять, зокрема, адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ЗУ №2464-VI) - віднесені до платників єдиного внеску.

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно частини 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ЗУ №2464-VI) фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Позивач (1967 року народження) отримує пенсію за вислугу років (відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), при цьому не досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Розглядаючи даний спір колегія суддів апеляційної інстанції надає оцінку, такому виду пенсії як пенсія за вислугою років у порівнянні з пенсією за віком.

Слід зазначити, що статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788) визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом:

- за віком;

- по інвалідності;

- в разі втрати годувальника;

- за вислугу років.

Отже трудова пенсія може бути за віком (при досягненні віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), а також за вислугою років.

Зокрема, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Отже, держава надає можливість окремим категоріям громадян отримати пенсію за вислугу років - до настання віку, що дає право на пенсію за віком, оскільки такі категорії громадян у своїй професії втрачають працездатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. При цьому держава, надаючи право на пенсію до настання пенсійного віку, надає і пільги, що передбачені при одержанні пенсії за віком.

Виходячи з назначеного, позивач має право на звільнення від сплати єдиного внеску при здійсненні підприємницької діяльності.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13 травня 2020 року № 592-IX - з 01.01.2021 р. звільняються від сплати за себе єдиного внеску фізичні особи підприємці, які отримують пенсію за вислугу років.

Натомість станом на 2020 рік, такої конкретизації Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не містив, що призводило до непорозумінь з цього питання та чисельних позовів до суду з питання сплати пенсіонерами єдиного внеску.

Так, частиною 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI, в редакції закону № 592-IX від 13.05.2020 року, передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, оскаржувана вимога була винесена на суму заборгованості, що виникла станом на 31 жовтня 2020 року, тобто до набрання зазначеними змінами чинності.

Однак, виходячи з принципів верховенства права, не допущення дискримінації, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи, не надано оцінку такому виду пенсії як пенсія за вислугу років у порівнянні з пенсією за віком, що призвело до помилкових висновків про відмову в задоволенні позову.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги рішення Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі 805/2195/17-а, згідно якого розглянуто питання щодо ЄСВ по пенсії за віком та пенсії за віком на пільгових умовах, а також постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі N814/779/17, в якій вирішено питання щодо звільнення від сплати ЄСВ фізичної особа підприємця пенсіонера за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю, відповідно до свідоцтва № 2198 від 25.10.2010 року.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 02.08.2017 року №012 вбачається, що адвокат ОСОБА_1 взятий на облік 17.03.2011 року №55681.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що позивач є пенсіонером за віком, а посвідчення Серії НОМЕР_1 від 16.12.2008 підтверджує тільки той факт, що позивачу призначена пенсія за вислугу років.

Натомість, виходячи з того, що пенсія за вислугою років встановлюється до настання віку, що дає право на пенсію за віком, оскільки певні категорії громадян у своїй професії втрачають працездатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком, тому позивач має право на звільнення від сплати єдиного внеску при здійсненні підприємницької діяльності.

Матеріалами справи підтверджується, що в Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про адвоката ОСОБА_1 , який провадить адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.10.2010 № 2198.

Особи, які провадять адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 віднесені до платників єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464 передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Станом на день виникнення спірних правовідносин, частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI визначено, що особи, зазначені в п.п. 4 та 5-1 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість, оскільки держава надала позивачу право на пенсію за вислугою років, тобто до настання пенсійного віку, то позивач має і право на пільги, що передбачені для пенсії за віком, інше свідчить про дискримінацію особи.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для задоволення позовних вимог, а саме, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-271361-13 від 19.11.2020року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи, викладені відповідачем.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду справи на користь позивача підлягає розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 908грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 05.03.2021 та апеляційної скарги у розмірі 1362грн. відповідно до квитанції №МР_АВ270199GDS_20567622 від 10.08.2021, що у загальному розмірі складає 2270 грн.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-271361-13 від 19.11.2020 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) відповідно до квитанції 0.0..1 від 05.03.2021 на суму 908грн. та квитанції №МР_АВ270199GDS_20567622 від 10.08.2021 на суму 1362грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.10.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 03.11.2021 з урахуванням перебування судді-доповідача на лікарняному.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова