Справа № 160/11367/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувшиу порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2012 року до 27.08.2018 року на ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.2012 року до 27.08.2018 року на ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу з 01.06.2012 року до 27.08.2018 року на ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ" з дня призначення пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління пенсійного фонду України із заявою про нарахування пенсії, натомість отримав відмову, мотивовану тим, що роботодавцем за період з 01.06.2012 по 27.08.2018 (по дату звільнення) не сплачені страхові внески за позивача, як за страховану особу. Позивач вважає відмову відповідача у нарахуванні пенсії протиправною, оскільки несвоєчасна оплата підприємством страхових внесків за умови підтвердження роботи особи на підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску не повинна порушувати законні права та інтереси особи, що звернулась за призначенням пенсії.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказало про наступне:
За відомостями щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які надходять від Державної податкової служби України в порядку обміну інформацією, станом на 21.04.2021 по ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» наявний борг зі сплати єдиного внеску. Тільки за умови погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску підприємства працівникам може бути зарахований страховий стаж у повному обсязі.
Відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-ІV ведення обліку єдиного соціального внеску та акумулювання платежів єдиного соціального внеску покладено на органи Державної фіскальної служби України. За наведених обставин, відповідач вважає, що позивачу з питання обліку надходжень єдиного страхового внеску слід звернутися до органів Державної фіскальної служби України. Органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно вносити інформацію до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 35 років з 01.01.2028 року. У звьязку з чим, відповідач вважає вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати до страхового стажу невраховані періоди роботи з 01.06.2012 року по 27.08.2018 року на ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» та здійснення нарахування пенсії ОСОБА_1 з дня призначення є передчасними, оскільки страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку при звернені за призначенням пенсії при досягненні пенсійного віку.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 у період з 06.06.2006 по 27.08.2018 працював у ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ», що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 .
Щодо питання зарахування до загального страхового стажу періодів роботи у ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до даних, що формуються на центральному рівні, інформація про сплату страхових внесків до ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» наявна з 01.01.2004 до 31.05.2012 включно. Тільки за умови погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» працівникам підприємства зараховується страховий стаж у повному обсязі.
За даними індивідуальних відомостей за застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 у період з 01.06.2012 по 27.08.2018 (по дату звільнення) страхові внески роботодавцем - ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» нараховувались але не сплачувались.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав і інтересів з цим позовом до суду.
При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного:
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-ІV).
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:
1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;
2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Відповідно до визначень наведених у ст. 1 Закону №1058-ІV , страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону№1058-IV).
. Частиною 3 ст. 24 Закону№1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1.1.Інструкції).
Час праці позивача в період з 01.06.2012 по 27.08.2018 на ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 під №10-16.
За ч. 1 ст. 15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.
Страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці (п. 1 ст. 14 Закону №1058-IV).
Частиною 2 ст.20 Закону №1058-IV встановлено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
На страхувальників ч.6 ст.20 Закону №1058-IV покладено обов`язок сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Аналогічні норми встановлені також в п. 10, ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, яким визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п.1 ст.12-1 Закону №2464-VI, Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За ч. 2 ст. 20 Закону №2464-VI персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Частиною 12 ст. 20 Закону №1058-IV передбачено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до положень ст.106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Тобто, працівник підприємства - застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для незарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 23.07.2019 у справі №617/927/17 від 09.10.2020 року у справі № 341/460/17..
Як було встановлено судом з матеріалів справи позивачу за час роботи в ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку, в свою чергу, нараховувалися страхові внески.
Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.06.2012 по 27.08.2018 на ПАТ«ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ» є протиправною, що порушує права позивача на соціальний захист гарантоване чинним законодавством.
В той же час позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі.
Позивач окрім зарахувати до стажу спірний період роботи просив також здійснити з урахуванням такого періоду нарахування пенсії, натомість матеріали справи не містять доказів звернення позивача із заявою про призначення пенсії та рішення відповідача саме з цього питання.
У зв`язку з чим суд визнає такі вимоги передчасними, оскільки на час звернення позивача з даним позовом спір щодо призначення пенсії відсутній, а отже, права позивача не є порушені.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 241, 243, 244-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2012 року до 27.08.2018 року на ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.2012 року до 27.08.2018 року на ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ".
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона