Справа № 560/7053/20
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7053/20 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

18 листопада 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2021 позов задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.05.2020 року № 81, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно із заявою від 14.05.2020 року в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 12 років, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу періоди його роботи в колгоспі "Маяк" у 1989-1998 роках згідно із записами у трудовій книжці від 30.12.1989 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 03.03.2020 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до його страхового стаж періоди роботи в колгоспі "Маяк" у 1989-1998 роках згідно із записами в трудовій книжці від 30.12.1989, оскільки трудова книжка від 30.12.1989 заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974, а саме, на титульній сторінці трудової книжки виправлено прізвище та дописано по батькові і дату народження. Також зазначив, що підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи згідно архівної довідки від 27.03.2020 №03-01/250 немає, оскільки в первинних документах (розрахунково-платіжних відомостях) позивач значиться як ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (прізвище зазначено не вірно, по батькові не зазначено).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.03.2020 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертизною комісією, позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності загального захворювання безтерміново.

Відповідач листом від 06.05.2020 № 2200-0211-8/18663 повідомив позивача про надходження з Хмельницької обласної медико-соціальної експертизної комісії виписки про визнання позивача особою з інвалідністю 3 групи.

Позивач 14.05.2020 звернувся до відповідача із заявою № 4759/1012 за призначенням пенсії по інвалідності.

Відповідно до розрахунку розміру страхового стажу позивача, проведеного пенсійним органом, його страховий стаж станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності, становить 11 років 10 місяців 10 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.05.2020 року № 81 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно із заявою від 14.05.2020 року в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 12 років, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом від 11.06.2020 року № 2200-0301-8/24005.

Із змісту повідомлення вбачається, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 1989 року по 1998 рік в колгоспі "Маяк" (згодом КСП "Маяк"), оскільки трудова книжка від 30.12.1989 року оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, а саме: на титульній сторінці трудової книжки виправлено прізвище та дописано по батькові і дату народження.

Крім того відповідач не зарахував до страхового стажу період роботи в колгоспі " ОСОБА_5 " на підставі довідки від 27.03.2020 року № 03-01/250, виданої Красилівським районним трудовим архівом, оскільки в первинних документах позивач значиться як " ОСОБА_2 ", " ОСОБА_3 ", " ОСОБА_6 за відсутності записів по батькові.

Позивач, вважаючи, що йому протиправно відмовлено у перерахунку пенсії, звернувся до суду для захисту порушеного права.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Порядок призначення пенсій по інвалідності в солідарній системі безпосередньо регулюється розділом IV Закону №1058-IV.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно із частиною 1 статті 32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, а саме-для осіб з інвалідністю II та III груп віком від 49 років до досягнення особою 51 року включно, страховий стаж повинен становити 12 років.

Позивач згідно із паспортними даними народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже станом на 03.03.2020 (дату встановлення групи інвалідності), його вік становив 51 рік.

Для призначення позивачу пенсії за віком його страховий стаж станом на дату звернення із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності повинен становити 12 років.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, єдиною підставою для визначення трудового стажу є трудова книжка.

Надаючи оцінку твердженням апелянта про неналежне оформлення трудової книжки позивача від 30.12.1989, як на підставу для відмови у зарахуванні до його страхового стажу, зазначених в ній періодів, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів).

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (Інструкція №58), відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

З огляду на наведені законодавчі норми обов`язок належного оформлення трудової книжки покладався та покладається на роботодавця.

Разом з тим чинним законодавством України, яким регулюється питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із відсутністю запису у такій трудовій книжці про дату та місяць народження працівника та виправлення прізвища відповідальною особою іншого підприємства.

Пунктом 26 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Із змісту наведеної правової норми вбачається, що виправлення прізвища та дописування по батькові та дати народження у трудову книжку за відсутності таких первинних записів не може бути підставою для вчинення дій щодо встановлення факту належності трудової книжки особі яка надала її пенсійному органу для обрахування страхового стажу та подальших дій, передбачених чинним законодавством.

У відповідача при обрахуванні позивачу страхового стажу позивачу згідно із записами у трудовій книжці не виникло сумнівів щодо того, що вказана трудова книжка належить саме позивачу, підтвердженням чого є зарахування до страхового стажу інших періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.

Так як позивач працює у ТОВ "Партнер Агропром", працівник кадрів цього підприємства вніс зміни до запису на першій сторінці належної йому трудової книжки відносно прізвища, імені, по батькові позивача.

Виправлене прізвище, та дописування по батькові позивача, а також дати народження, вказані у трудовій книжці повністю збігаються із прізвищем, іменем, по батькові, а також числом, місяцем, роком народження, вказаним у його паспорті.

Таким чином суд вважає, що трудова книжка від 30.12.1989 року належить саме позивачу- ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач не оспорює ні той факт, що трудова книжка належить саме позивачу, ні дійсність наведених у ній записів.

Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Відтак, посилання відповідача на неналежне оформлення трудової книжки, як на підставу для відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в колгоспі "Маяк" з 1989 року по 1998 рік, відповідно до записів у трудовій книжці позивача є безпідставним.

Стосовно твердження відповідача про те, що відсутні підстави для врахування відомостей, зазначених в архівній довідці Красилівського районного трудового архіву від 27.03.2020 №03-01/250 у зв`язку з тим, що в первинних документах позивач значиться як як " ОСОБА_2 ", " ОСОБА_3 ", " ОСОБА_6 ".

Так, відповідач не заперечує того, що прізвище ОСОБА_7 належать позивачу. Водночас, зазначення в первинних документах прізвища позивача як " ОСОБА_2 ", " ОСОБА_3 ", " ОСОБА_6 " не спростовує факту наявності в нього відповідного стажу, який підтверджується записами у трудовій книжці та не може бути підставою для позбавлення його права на призначення пенсії по інвалідності. Також як правильно зазначив суд першої інстанції архів не зазначив про наявність інших осіб зі схожими прізвищами, працюючих в колгоспі " ОСОБА_5 в період з 1989 року по 1998 рік.

Разом з цим, суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення як трудової книжки, так і іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Крім того, суд також враховує, що архівна довідка від 27.03.2020 №03-01/250 містить відомості щодо встановленого мінімуму (л/дн) та кількості відпрацьованих л/дн, які є ідентичними зазначеним у трудовій книжці від 30.12.1989.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи.

Враховуючи наведене, страховий стаж позивача становить 12 років, що дає йому право на призначення пенсії по інвалідності. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.05.2020 №81 є протиправним та його слід скасувати.

Щодо доводів відповідача про те, що вимога про призначення та виплату пенсії не належить до задоволення, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності 03.03.2020.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 14.05.2020, тобто не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Отже, наявні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 03 березня 2020 року.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.