Справа № 160/12662/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 70% місячного заробітку на двох утриманців, з обмеженням її максимального розміру десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 ) у зв`язку з втратою годувальника на двох утриманців на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-241вих20 від 20.03.2020 у розмірі 80% місячного заробітку на двох утриманців без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактичною отриманою та належною до сплати сумою пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вважає рішення відповідача щодо проведення перерахунку його пенсії в розмірі 70 відсотків з розрахунку 70% місячного заробітку на двох утриманців, з обмеженням її максимального розміру десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність протиправним з огляду на те, що таке порушує її конституційні права на соціальний захист і належне пенсійне забезпечення.
На переконання позивача, з моменту призначення їй пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, до статті 50-1 вказаного Закону неодноразово вносилися зміни, які звужували зміст та обсяг існуючих прав та свобод, однак такі зміни набирали чинності після призначення їй пенсії, а тому не можуть застосовуватися до неї.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
02.09.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач зазначає, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі №160/4710/20 провів перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника на двох утриманців відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-241вих20 від 20.03.2020.
За поясненнями відповідача органи Пенсійного фонду України, які здійснюють перерахунки вже призначених пенсій працівникам прокуратури, керуютьсяь діючою на момент перерахунку статтею 86 Закону №1697-VІІ. На переконання відповідача право на перерахунок пенсії може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 з 21.02.1998 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
З 01.04.2012 у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 , який працював в органах прокуратури України, з 01.04.2012 позивач отримує пенсію по втраті годувальника на двох утриманців відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 01.10.2011 на момент призначення пенсії).
У зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» позивачу прокуратурою Дніпропетровської області на ОСОБА_2 видано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) що враховується для перерахунку пенсій №18-241вих 20 від 20.03.2020.
02.04.2020 позивачем подано до відділу обслуговування громадян у м. Покров Головного управління Пенсійного фонду країни в Дніпропетровській області заяву про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 01.10.2011 на підставі довідки №18-241вих 20 від 20.03.2020 в розмірі 80% місячного заробітку на двох утриманців.
Листом №694/03-16 від 06.04.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Позивач була змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі №160/4710/20 (набрало законної сили 30.04.2021) визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №694/03-16 від 06.04.2020 щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника на двох утриманців відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-241вих20 від 20.03.2020 з виплатою між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

На виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії позивача. Проте, вказує позивач з 01.06.2021 проведено перерахунок пенсії та призначено до виплати пенсію у розмірі 8845,00 грн., а з 01.07.2021 у розмірі 9270 грн., яка розрахована з 70 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на двох членів сім`ї, а також застосовано обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи вказані обставини позивач 15.06.2021 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про здійснення з 13.12.2019 перерахунок і виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника на двох утриманців на підставі довідки Прокуратури Дніпропетровської області №18-241вих20 від 20.03.2020 у розмірі 80% місячного заробітку на двох утриманців без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Листом №23000-17663/с-01/8-0400/21 від 15.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що органи Пенсійного фонду України, які здійснюють перерахунок вже призначених пенсій працівникам прокуратури, керуються діючою на момент перерахунку ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Вважаючи відмову незаконною, а дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права як громадянина України, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

За ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих на час призначення пенсії позивачу визначався ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (в редакції від 01.10.2011).

За приписами ч.ч.17, 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу)

Членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються,- до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім`ї.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

14.10.2014 ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ попередній Закон України «Про прокуратуру» із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Пунктом 19 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частина 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Законом України від 02.03.2015 №213-VІІ внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, а саме до ч. 15 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, згідно якої визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Пунктом 3 рішення встановлено, що з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення; ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ підлягає застосуванню в первинній редакції. Тобто, не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення їхньої заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників врегульовані зміни у грошовому забезпеченні вказаної категорії працівників.

З 13.12.2019 року, після ухвалення Конституційним Судом рішення №7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року, у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії по втраті годувальника у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько - слідчим працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури.

Таким чином, розмір пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

В свою чергу, ч.20 ст.86 Закону № 1697-VII, яка регулює порядок перерахунку пенсії, не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Отже, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Крім того, право на такий відсотковий розмір пенсії підтверджено також постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 у справі №184/666/16-а (набрала законної сили 11.06.2016) та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі №160/4710/20 (набрало законної сили 30.04.2021 за участю цих же сторін, який у мотивувальній частині рішення прийшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 80% заробітної плати (грошового забезпечення) померлого сина, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 20.03.2020 року №18-241 вих.20.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність у позивача права на перерахунок та отримання пенсії з урахуванням її відсоткового розміру 80 % місячної заробітної плати.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактичною отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від08.07.2011№3668-VI, який набув чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" 379/95-ВР, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд звертає увагу, що вказані положення щодо обмеження максимальним розміром пенсії у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавалися, отже, є чинними і підлягають виконанню.

Вказане вище відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а, позивачами, в яких виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим статтею 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

У вказаних справах Верховний Суд звертав увагу на те, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) законних підстав для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.10.2020 року у справі №686/2428/16-а, від 03.06.2021 року у справі №359/3736/17.

Для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас, право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 р. у справі №580/234/19, від 17.09.2020 р. у справі №826/11471/18, від 24.09.2020 р. у справі №640/5854/19.

В ухвалі від 04.02.2021 року по справі №400/6132/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вирішуючи питання щодо розгляду як зразкової справи стосовно застосування вимоги, яка передбачена частиною вісімнадцятою статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", щодо максимального розміру пенсії до осіб, яким пенсія була призначена до встановлення у законодавстві зазначеної вимоги про максимальний розмір пенсії, звернув увагу, що відступу від вищенаведених правових позицій суду касаційної інстанції не відбувалось, а процесуальний закон не наділяє такими повноваженнями суд першої інстанції, в тому числі й Верховний Суд, при розгляді ним справи як зразкової.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування обмеження максимальним розміром пенсії позивача у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позовні вимоги зобов`язати відповідача виплатити пенсію із різницею між фактично отриманою та належною до сплати сумою задоволенню не підлягають. На час розгляду даної справи відповідачем не проведений належний перерахунок, у зв`язку з чим неможливо стверджувати про наявність підстав (сум) для виплати вказаної різниці. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги у даній частині не підлягають задоволенню, як передчасні.

За приписами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з обставин справи і враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908,0 грн., що документально підтверджується квитанцією №44 від 22.07.2021 року.

Враховуючи часткове задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255,262, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 70% місячного заробітку на двох утриманців, з обмеженням її максимального розміру десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 ) у зв`язку з втратою годувальника на двох утриманців на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-241вих20 від 20.03.2020 у розмірі 80% місячного заробітку на двох утриманців.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона