Справа № 640/29558/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з рахунків у банках, що обслуговують відповідача, суму податкового боргу у розмірі 281 574, 64 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить: скасувати рішення Окружного адміністративного суду від 28.04.2021 в частині стягнення 24 500,00 грн. та залишити без змін вказане рішення в частині стягнення 257 074.65 грн.

Відповідач звертає увагу, що ще до відкриття судового провадження по справі, платник ОСОБА_1 здійснив оплату єдиного податку за III квартал 2017 року за платіжним дорученням № від 14.11.2017 у сумі за платіжним дорученням № від 14.11.2017 на загальну суму 24 450,00 грн. Відтак сума стягнутого податкового боргу має бути зменшена на таку суму.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах ДПС, як платник податків з 2012 року.

Станом на 11.11.2020, відповідно до даних інтегрованих карток інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу, у платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг (не охоплений судовим розглядом) по єдиному податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) в сумі 281 574,65 грн.

Як вбачається з розрахунку суми податкового боргу, такий нарахований на підставі податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за період 08.11.2017 по 16.04.2019.

Зважаючи на те, що за відповідачем обліковується податковий борг, який не сплачений в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за відповідачем обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов`язань в сумі 281 574, 65 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Поряд із цим, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача стосовно сплати ним частини самостійно узгоджених зобов`язань у розмірі 24 450, 00 грн., оскільки, як вбачається з банківської виписки вказана сума грошових зобов`язань була сплачена ним 14 листопада 2017 року, у той час як із зазначеним позовом до суду ГУ ДПС у м. Києві звернулось 26.11.2020 та заборгованість розрахована станом на 11.11.2020.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволених позовних вимог про стягнення податкового боргу на суму 257 125,44 грн., а апеляційна скарга позивача стосується лише питання зменшення загальної суми податкового боргу на 24 449,20 грн., то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач подав до податкового органу 08.11.2017 податкову декларацію №102051, якою визначив собі грошове зобов`язання у сумі 24 449,20 грн.

Вказана сума також включена до спірної суми податкового боргу, що підтверджується розрахунком ГУ ДПС у м. Києві.

Як вбачається з виписки з особового рахунку ФОП ОСОБА_1 платіжним дорученням № відповідач перерахував 17.11.2017 року 24 450,00 грн. зі сплати єдиного податку з фізичних осіб за ІІІ квартал 2017 року.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 291.3 ст. 291 ПК України фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 293.1 ст. 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п. 293.3 ст. 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

За приписами п. 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3 ст. 57 ПК України).

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Узгодження платником податків податкових зобов`язань свідчить про виникнення в нього обов`язку сплатити такі зобов`язання у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов`язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Податковим кодексом України.

Несплачені у встановлений законом строк податкові зобов`язання є податковим боргом платника податків.

Згідно з підпунктів 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Доказів сплати суми податкового зобов`язання до суду не надано, також не надано суду доказів оскарження вимоги, тому, спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Керуючись п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За приписами п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи встановлено, що наявність податкового боргу у відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи:

- витягом з інтегрованої картки платника податків;

- розрахунком суми податкового боргу;

- корінцем податкової вимоги форми від 25.08.2015 №8491-23;

- податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017-2019 роки.

Втім, колегія суддів вважає за можливе врахувати докази сплати єдиного внеску позивачем за ІІІ квартал 2017 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, оскільки ані позивач, ані суд першої інстанції не вказали на сумніви щодо належності вказаного доказу. Облік вказаної суми в якості податкового боргу в інтегрованій картці платника податку, за наявності доказів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання зі сплати єдиного внеску не може розглядатися на користь податкового органу, оскільки надана позивачем виписка банку не викликає сумнівів в її справжності та є належним та допустимим доказом здійснення вказаної сплати.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно вказавши на наявність у відповідача податкового боргу, дійшов до неправильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення усієї суми такого боргу без виключення суми, що була сплачена відповідачем за наслідком сплати зобов`язань ІІІ кварталу 2017 року. Отже оспорюване рішення суду першої інстанції слід зміни у мотивувальній та резолютивній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вказані висновки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при вірно встановлених обставинах справи та дотриманні норм матеріального та процесуального права прийшов до невірного висновку в частині складу суми податкового боргу відповідача, відтак, у зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині та резолютивній частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року змінити у мотивувальній та резолютивній частині.

Викласти абзаци 1 та 2 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у наступній редакції:

« 1. Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкову заборгованість у розмірі 257 125,45 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч сто двадцять п`ять гривень сорок п`ять копійок), з рахунків у банках, які обслуговують такого платника податків."

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан