Справа № 280/8732/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/8732/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 р. (суддя Сацький Р.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

В С Т А Н О В И В:

01.12.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, де, посилаючись на те, що відповідач в день виключення позивача із списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за не відбуті дні додаткової відпустки учасника бойових дій та грошову компенсацію за неотримане речове майно, що виплачено, лише, в березні 2020 р., а не в день звільнення, а тому просив стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.05.2019 р. по день фактичного розрахунку 29.10.2020 р. в розмірі 149 553,90 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 р. адміністративний позов задоволений частково, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.05.2019 р. по день фактичного розрахунку 29.10.2020 р. в розмірі 15474,34 грн., а в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 р. в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.05.2019 р. по день фактичного розрахунку 29.10.2020 р. в розмірі 15474,34 грн., та прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі та вислухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2019 р. № 107 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключений із списків особового складу.

Судом встановлено, що 24.03.2020 р. до відповідача звертався позивач із запитом щодо нарахування грошових коштів за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій ОСОБА_1 , але листом № 3/33/32/2-849/11-А3 від 31.03.2020 р. військова частина повідомила, що командування військової частини не може здійснити виплати за даний вид відпустки, так як ОСОБА_1 на даний час звільнений із військової служби і під час проходження служби до командування частини із рапортом не звертався. Крім того, повідомили, що грошову компенсацію за неотримане речове майно виплачено в березні 2020 р. в сумі 1774,79 грн відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України № 210 від 23.03.2020 р.

Відповідно довідки про доходи ОСОБА_1 встановлено, що розмір одноденного грошового забезпечення складає: в березні 2019 р. 259,82 грн та в квітні 2019 р. 259,93 грн.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2020 р. по справі № 280/2448/0 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 13.05.2019 р. та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 13.05.2019 р. Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 р. На виконання даного рішення суду відповідач здійснив виплату грошової компенсації 29.10.2020 р., що підтверджується випискою з розрахункового рахунку позивача.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму».

Відповідно статті 117 КЗпП України «В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору».

З аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, компенсація за дні невикористаної відпустки, на яку мав право позивач, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, повинна бути виплачена у день звільнення позивача із військової служби, а факт її несвоєчасної виплати є підставою для застосування наслідків, які передбачені ст.117 КЗпП України.

З цих підстав фактично виходив і суд першої інстанції, який стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.05.2019 р. по 29.10.2020 (день фактичного розрахунку) на підставі положень статті 117 КЗпП України.

З огляду на наведені заходи відповідальності та, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової і служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установ тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

У спірному випадку встановлено, що позивач звільнений із військової служби 13.05.2019 року.

У відповідності із п.8 Порядку №100 (постанова КМУ від 08.02.1995р. №100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, враховуючи дані з наданої довідки про доходи ОСОБА_1 від 31.03.2020 р. щодо середньоденного грошового забезпечення позивача за два місяці, що передують звільненню та виходячи з фактичних обставин, за яких стався несвоєчасний розрахунок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15 474 грн,34 коп.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 р.- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова