Справа № 725/6595/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 725/6595/21

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до Громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :
у вересні 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до Громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 про продовження строку затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

На виконання положень ч.14 ст.289 КАС України щодо обов`язкової участі сторін Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 листопада 2021 року призначив судове засідання в режимі відеоконференції з Волинським ПТПІ за місцезнаходженням відповідача та зобов`язав Волинський ПТПІ забезпечити участь в судовому засіданні перекладача.

Крім того, згідно з матеріалами справи на підставі ордеру серії АС №1027134 правову допомогу відповідачу надає адвокат Самолюк В.В.

Водночас, у визначений судом час після встановлення відеоконференцзв`язку відповідальна особа Волинського ПТПІ повідомила суд про те, що позивач та його представник відмовилися від участі в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, оскільки апеляційний суд вжив всі необхідні заходи для забезпечення участі сторін у розгляді даної справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Першотравневим районним судом м.Чернівці прийнято рішення про затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) з метою ідентифікації на термін 6 (шість) місяців (а.с.11).

Відповідач поміщений до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, з місцем розташування: с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області. Шестимісячний строк затримання відповідача закінчується об 11 год. 40 хв. 05.10.2021 року.

12.01.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) направив Волинському ПТПІ лист з пропозицією провести співбесіду з відповідачем з метою написання заяви на отримання свідоцтва на повернення до країни походження (а.с.24).

Відповідно до листа Волинського ПТПІ від 13.01.2021 №04-02/48 відповідач відмовився заповнювати будь-які документи для отримання проїзного документу та добровільно повертатись до країни походження (а.с.25).

17.03.2021 року на адресу Чернівецького прикордонного загону з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, надійшов лист про надання гр. Мухаммаду Шакібу (MUHAMMAD SHAKIB) довідки, виданої Консульським відділом Посольства Ісламської Республіки Афганістан в Україні, про підтвердження перебування відповідача у громадянстві Ісламської Республіки Афганістан, відповідно до національного посвідчення особи (Тазкіра) № НОМЕР_2 (а.с.28-29).

Відповідно до національного посвідчення особи (Тазкіра) № НОМЕР_2 Посольство Ісламської Республіки Афганістан підтвердило громадянство Ісламської Республіки Афганістан відповідача (а.с.30-31).

05.05.2021 року на адресу 31 прикордонного загону надійшов лист від Посольства Ісламської республіки Афганістан в Україні, в якому особу відповідача підтверджено та вказано на порядок видачі проїзних документів виключно лише на добровільних основах (а.с.36).

Відповідно до листа адміністрації Державної прикордонної служби України вх. №8794 від 31.08.2021 року та позиції УВКБ ООН щодо повернення осіб до Афганістану видворення відповідача, на даний час, неможливе (а.с.41-42).

У зв`язку із закінченням строку затримання відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду достатньо належних та допустимих доказів наявності сукупності обставин, які дають підстави для продовження строку затримання відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Ч.ч.11-12 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Таким чином, ч.13 ст.289 КАС України передбачено підстави, за яких можливо продовжити строк затримання іноземців та осіб без громадянства, які є вичерпними та широкому тлумаченню не підлягають.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 вересня 2019 року в справі №743/719/17 та від 28 січня 2021 року в справі №743/1046/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з матеріалами справи відповідач не надав доказів про те, що відповідач відмовлявся співпрацювати під час процедури його ідентифікації.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що після проведення співбесіди відповідач категорично відмовився від написання заяви на адресу посольства про згоду на оформлення свідоцтва на повернення.

Колегія суддів вважає вказані доводи позивача необґрунтованими, оскільки оформлення свідоцтва на повернення не пов`язане з ідентифікацією відповідача та не свідчить про наявність передбачених ч.13 ст.289 КАС України підстав для продовження строку його затримання.

Крім того, особу громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 ідентифіковано відповідно до національного посвідчення особи (Тазкіра) № НОМЕР_2 .

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог та продовження строку затримання громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У пункті 103 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до Громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України скасувати.

В задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Сторчак В. Ю.