Справа № 120/11080/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2021 р. Справа № 120/11080/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Державною служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.08.2021 №293166.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 не є перевізником та не має жодного відношення до осіб, які здійснювали перевезення вантажу на належному їй транспортному засобі. Натомість транспортний засіб на якому здійснювалось перевезення вантажу надано в оренду згідно з договором оренди автотранспорту від 22.02.2020 №22/02/20. У день виявленого порушення, перевезення вантажу здійснювалось автомобільним перевізником ТОВ «ІВ ТРАНС ПЛЮС» згідно ТТН від 03.08.2021 №01tr/98951, відтак, позивач не є належним суб`єктом на якого накладено адміністративно-господарські санкції.

Ухвалою від 14.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У строк встановлений судом на його адресу надійшов відзив Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення вимог ОСОБА_1 та вказав, що перевірку транспортного засобу, який здійснював перевезення вантажу, проведено з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2006 №1567, а накладення адміністративно-господарського штрафу здійснено у зв`язку з встановленням порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт ", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорті", а саме надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення відповідних документів, перелік яких визначений ст. 39 та 48 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04.08.2021 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу на автодорозі "М-21 Виступовичі-Могилів-Подільський 286 км", що належить ОСОБА_1 , марки RENAULT MAGNUM державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ SKO24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_2 28.11.1961. посвідчення водія НОМЕР_3 .

Згідно Акту від 04.08.2021 №0064072 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, під час зважування транспортного засобу, встановлено перевищення нормативно допустиме осьове навантаження (нормативно допустиме: 11,0/11,0/22,0 т.; фактичне: 7,1/11,6/8,85 т). При цьому, повна маса автомобіля складала 27,55 т, при нормативно допустимій 40 т.

Того ж дня, складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0053572.

Також, 04.08.2021 посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №305036 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазначено про виявлені порушення: перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. ТТН від 03.08.2021 №01tr/98951, вантаж - товари, з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 5,5%, навантаження на одиночну вісь 11,6 т при дозволених 11 т.

Крім того, 04.08.2021 відповідачем винесено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування у сумі 62,20 євро.

25.08.2021 відповідач прийняв постанову №293166, якою застосував до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 8500 грн., який передбачено абзацом 14 частини першої статті 60 Закону «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, оскільки в межах цих спірних правовідносин не виступає автомобільним перевізником, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті спірних правовідносин, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Так, цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення № 103).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону N 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Надаючи оцінку обставинам, на які безпосередньо посилається позивач у своєму адміністративному позові, суд враховує, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників. Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 є автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Крім того статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Судом встановлено, що станом на день проведення перевірки та складання акту проведення перевірки від 04.08.2021, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, власником транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ SKO24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що не заперечується відповідачем.

Разом з тим, згідно з товарно-транспортною накладною від 03.08.2021 №01tr/98951, на підставі якої здійснювалося спірне перевезення, автомобільним перевізником зазначено Рабен Україна через ТОВ «ІВ ТРАНС ПЛЮС».

Факт здійснення перевезення саме на підставі зазначеної товарно-транспортної накладної не заперечується відповідачем, оскільки до відзиву на позов ним самостійно надано копію такої накладної як доказ в справі.

Суд зазначає, що наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568) затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Згідно з розділом 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Крім того, в підтвердження заявленої правової позиції щодо того, що вказаний транспортний засіб марки RENAULT MAGNUM державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ SKO24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не використовувався позивачем як автомобільним перевізником позивачем надано до матеріалів справи договір оренди транспортного засобу від 22.02.2020 №22/02/20. Так, згідно договору ФОП ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «ІВ ТРАНС ПЛЮС» вказані вище транспортні засоби. Крім того, матеріали справи містять акт приймання-передачі транспортного засобу від 22.02.2020, засвідчений печатками та підписами сторін договору; акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ «ІВ ТРАНС ПЛЮС» та ФОП ОСОБА_1 , платіжні доручення, що свідчать про оплату за послуги оренди т/з згідно договору оренди; наказ про прийняття на роботу у ТОВ «ІВ ТРАНС ПЛЮС» ОСОБА_2 водієм з 27.07.2021; копію повідомлення про прийняття працівника на роботу.

На переконання суду, в контексті встановлених обставин, позивачем надано належні та допустимі докази щодо передачі належного йому транспортного засобу ТОВ «ІВ ТРАНС ПЛЮС» з метою здійснення відповідних перевезень вантажу та реальності виконання договору оренди транспортного засобу від 22.02.2020 №22/02/20.

Отже, виходячи з проаналізованих норм права та встановлених обставин справи, суд погоджується з доводами позивача про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки, позивач ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не мала статусу автомобільного перевізника, а отже не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно ст. 48 Закону № 2344, у зв`язку з чим правових підстав для застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу згідно абз. 1 ч. 1 ст. 60 цього ж Закону також не має.

За таких обставин суд доходить висновку, що оскаржувана постанова відповідача від 25.08.2021 №293166 є протиправною та підлягає скасуванню. При цьому суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог, позаяк вони не впливають на викладений вище висновок суду та наявність достатніх підстав для задоволення адміністративного позову та скасування винесеної відповідачем постанови від 25.08.2021 №293166.

Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували наведені твердження позивача та свідчили б про інші факти, відтак, суд погоджується з доводами позивача про протиправність оскаржуваної постанови.

При цьому, суд враховує т позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподілу судових витрат у справі, суд зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, предметом позову у цій справі є постанова Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.08.2021 №293166 в розмірі 8500 грн.

Проте, як з`ясовано судом, Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки хоч і вважається суб`єктом владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, однак є територіальним (відокремленим) підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, не має статусу юридичної особи та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються Державній службі України з безпеки на транспорті (Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103).

Відтак суд доходить висновку, що у даному випадку сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 908 грн. належить присудити останньому за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, як юридичної особи, яка здійснює свої повноваження через утворені територіальні органи, в даному випадку - Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки.

Інших документально підтверджених судових витрат на дату постановлення рішення судом не встановлено. Відтак питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 25.08.2021 №293166 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036) територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.11.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович