Справа № 460/9480/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 460/9480/20 пров. № А/857/16142/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Кухтея Р.В.,

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гудима Н.С.), ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження в м.Рівне 24 березня 2021 року, повне судове рішення складено 24 березня 2021 року, у справі №460/9480/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у незарахуванні до вислуги років у Національній поліції наявну на момент зарахування на службу у Національну поліцію України вислуги років у податковій міліції з 04.06.2002 по 01.11.2005, що становить 3 (три) роки 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів; зобов`язати відповідача зарахувати до вислуги років у Національній поліції наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції з 04.06.2002 по 01.11.2005, що становить 3 (три) роки 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів; зобов`язати відповідача провести перерахунок і виплату грошового забезпечення, з урахуванням вислуги років, в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції, що дає підстави для висновку про тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції. Суд першої інстанції вказав, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України. Суд першої інстанції вказав, що позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання молодшого начальницького складу «прапорщик податкової міліції», яке призначалось на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, не зараховуючи період служби позивача у податковій міліції з 04.06.2002 по 01.11.2005, діяв, не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив бездіяльність, внаслідок якої порушив право позивача на отримання надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, гарантованої приписами статті 78 Закону №580-VIII.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не з`ясував чи зараховувався Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області до стажу служби в поліції позивача на час прийняття його на службу в поліцію стаж служби в податковій міліції, чи виплачувалась позивачу надбавка за вислугу років з урахуванням стажу служби в податковій міліції з часу вступу на службу та до переведення в Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України. Скаржник вказує, що суд першої інстанції не залучив належну сторону у справі, яка повинна відповідати в частині позовних вимог з період з 07.11.2015 по 01.08.2020. Скаржник вважає, що Департаментом не оспорюється зарахування позивачу до вислуги років вислуги років у податковій міліції, така зарахована при обрахунку вислуги років ОСОБА_1 . Вказує, що «стаж служби в поліції» та «вислуга років у поліції» є окремими поняттями. Скаржник зазначає, що до вислуги років, яка надає право на відповідну пенсію, зараховується як період служби в органах внутрішніх справ, так і час роботи в Національній поліції та податковій міліції. Вказує, що в переліку служб, які включаються до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідно до частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліції» податкової міліції не включено. Також вказує, що в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають лише порушені права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що з врахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18, апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), в силу приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 04.06.2002 по 01.11.2005 проходив службу в органах податкової міліції ДПА в Рівненській області.

Відповідно до записів послужного списку з 30.09.2002 ОСОБА_1 присвоєно звання молодшого начальницького складу - «прапорщика податкової міліції» (а.с.14).

В період з 29.11.2005 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 переведений для подальшого проходження служби в Національну поліцію України, з 01.08.2020 - переведений до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, де проходив службу на час звернення з цим позовом до суду.

27.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції з рапортом про надання інформації щодо зарахування до стажу служби в поліції періоду проходження служби в податковій міліції з 04.06.2002 по 01.11.2005, та у разі не зарахування такого періоду просив зарахувати вказаний період до стажу служби в поліції (а.с.7).

20.11.2020 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції листом №12251/55/02-2020 повідомив ОСОБА_1 , що вислуга років в органах державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в поліції. Станом на 01.08.2020 стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складав 16 років 02 місяці 17 днів, на 01.11.2020 16 років 05 місяців 17 днів (а.с.8-9).

Вважаючи, що Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції допущено протиправну бездіяльність щодо не зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) відповідно до статті 1 якого Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 Закону №580-VIII).

За приписами частин 1 та 2 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-XII, чинний у спірний період, у відповідній редакції, (далі Закон №509-XII) у складі органів державної податкової служби знаходяться відповідні спеціальні підрозділи по боротьбі з податковими правопорушеннями (далі - податкова міліція).

Згідно з статтею 19 вказаного Закону податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання корупції в органах державної податкової служби та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до статті 24 Закону №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно з статтею 26 Закону №509-XII держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

У частині 4 статті 78 Закону №580-VIII зазначено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами підпунктів 3-6 пункту 7 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк: прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року №900-VIII, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію»».

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Така ж позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2021 року у справі №826/16143/18, від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20.

Чинним на час проходження позивачем служби в податковій міліції та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини 2 статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в податковій міліції ДПА України та Міндоходів України в період з 04.06.2002 по 01.11.2005 та перебував на посадах: помічника оперуповноваженого підрозділу фізичного захисту ГВПМ ДПУ у м.Рівне, помічника оперуповноваженого відділу фізичного захисту ГВПМ ДПУ у м.Рівне, помічника оперуповноваженого відділу фізичного захисту МТВПМ ДПУ Рівненської області. Спеціальне звання - прапорщик податкової міліції.

Оскільки предметом спору у даній справі є зарахування стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, визначаючи наявність чи відсутність права на таке зарахування необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

При цьому, аргументи скаржника щодо не з`ясування судом першої інстанції чи зараховувався Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області до стажу служби в поліції позивача на час прийняття на службу в поліцію стаж служби в податковій міліції, а також щодо відмінності між «стажем служби» та «вислугою років», то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки вказані аргументи не були підставою для відмови позивачу, викладеній у листі від 20.11.2020, відповідач не заперечував щодо наявності компетенції для зарахування спірного періоду до стажу служби в поліції, не вказував на можливе зарахування такого періоду Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що положення статті 78 Закону №580-VIII закріплюють саме перелік періодів, які зараховуються до стажу служби в Національна поліція України (поліції), а не у певному територіальному органу чи структурному підрозділі. Такий стаж, в свою чергу, з огляду на можливість обчислення окремих періодів на пільгових умовах, дає право на отримання надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - ДСР, Департамент) є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України, який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність. Діяльність такого регулюється в тому числі положеннями Закону №580-VIII.

Покликання скаржника на постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19 є необґрунтованим, оскільки предметом спору у цій справі є врахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі. Отже, правовідносини у справі, що розглядається та у справі №520/903/19 не є подібними.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 2 КАС України справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин здійснюється з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Відповідно до параграфу 47 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Корецький та інші проти України», щоб положення національного закону відповідали цим вимогам (бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю), він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства - яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки - значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується («Маестрі проти Італії»).

Оскільки процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що за встановлених обставин належним способом захисту порушених прав позивача та відновлення таких є зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції за період з 04.06.2002 по 01.11.2005 та здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням вислуги років в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, враховуючи вказані правові норми, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України, що підтверджується також і тим, що позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання - прапорщик податкової міліції, яке у свою чергу призначалось на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114. Отже, відповідачем протиправно відмолено позивачу у зарахуванні спірного стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено мотиви протиправності дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні спірного стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі №460/9480/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук