Справа № 160/7639/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року Справа № 160/7639/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення про застосування штрафних санкцій,-
13.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові документи:
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що за висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки від 12.01.2021 №14/04-36-07-16/ НОМЕР_1 , ППФО ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець з 01.04.2017 має перебувати на загальній системі оподаткування, здійснила описані в акті порушення норм чинного законодавства. Враховуючи, що з висновками податкового органу зазначеними в Акті перевірки ППФО ОСОБА_1 була не згодна, остання подала до ГУ ДПС у Дніпропетровській області свої Заперечення, які розглянуті листом «Про розгляд заперечень» від 26.02.2021 №353/04-36-07-16.
На думку позивача, податковий орган неправомірно змінив в повному обсязі первісні висновки Акту від 12.01.2021 та змінив дату ануляції реєстрації платника єдиного податку - ні відповідних нових Висновків на Акт від 12.01.2021, ні рішення про ануляцію реєстрації платника єдиного податку ні за первісними висновками Акту від 12.01.2021, ні в подальшому зміненими висновками на все той же Акт від 12.01.2021 на адресу ППФО ОСОБА_1 не направив, а відповідно, як насідок, позбавив платника податків права на захист та порушив процедуру оформлення результатів податкової перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 адміністративний позов Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
27.05.2021 до суду електронною поштою від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із уточненим адміністративним позовом з аналогічними позовними вимогами.
31.05.2021 до суду від позивача надійшов оригінал заяви про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в адміністративній справі №160/7639/21.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
30.06.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, у яких ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувані рішення винесені не за встановленими Інструкцією №449 формами, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Відповідач посилається на те, що перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2018-2019 роки, встановлено його заниження на загальну суму 4 700 690,56 грн, в т.ч. за 2018 р. на суму 1 853 749,96 грн, за 2019 р. на суму 2 846 940,60 грн. внаслідок заниження доходу, чим порушено п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПКУ. Перевіркою ведення ФОП ОСОБА_1 обліку сум, на які нараховуються єдиний внесок, встановлено порушення вимог Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та його заниження у сумі 291 836,16 грн, у т.ч. по періодам: 2018 рік - 137 602,08 грн, 2019 рік - 154 234,08 грн. Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2018р. по 28.12.2019р. в порушення п. 4 ч. 1 ст. 4, п.1 ч. 2 ст. 6, п.2, п. 3 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI занизив базу нарахування, а саме суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску на суму 1 326 528,00 грн., у тому числі по періодам: 2018 рік - 625 464,00 грн., 2019 рік - 701 064,00 грн.
08.07.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та наголосила, що вважає висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства України щодо перевищення ним обсягу річного доходу, так як наслідок Закону №2464-VI помилковими, у зв`язку з чим спірна Вимога та Рішення контролюючого органу прийняті безпідставно як такі, що не відповідають вимогам законодавства України.
Відповідач станом на 06.08.2021 правом на подання заперечень по справі не скористався.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
15.12.2020 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №3288-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 », відповідно до якого на підставі п.п. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1. ст.75, п.п. 78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, ст.13, ст.25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, відповідно до вимог Законів України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ, від 13 травня 2020 року № 591-IX та від 14 липня 2020 року № 786-ІХ, з урахуванням змін до п.52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» та у зв`язку з надходженням відомостей про державну реєстрацію припинення платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) прийнято рішення про проведення з 17.12.2020 документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 28.12.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 28.12.2019, тривалістю 5 робочих днів.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області головному державному ревізору - інспектору відділу планових перевірок оподаткування осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Жуковій Л.О. та головному державному ревізору - інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Лисицькому В.О. було видано направлення на перевірку від 15.12.2020 №864 та №866.
Копію наказу вручено позивачу та пред`явлено відповідні направлення на перевірку 17.12.2020, про що свідчать підписи на копії наказу та направленні.
В подальшому, згідно з наказами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 22.12.2020 №3373-п та від 24.12.2020 №3377-п з метою якісного проведення документальної позапланової виїзної перевірки у відповідності до п.82.2 ст.82 ПК України перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 продовжувалась з 24.12.2020 на 2 робочі дні та з 29.12.2020 на 3 робочі дні відповідно.
12.01.2021 відповідачем за результатами проведеної перевірки було складено акт №14/04-36-07-16/ НОМЕР_1 , у висновках якого контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допущено наступні порушення:
1) п.п. 299.7 п,299.8 ст.299 ПКУ, в частині несвоєчасного подання заяви про застосування спрощеної системи зокрема при зміну місця провадження господарської діяльності;
2) п. 177.10 ст. 177 ПКУ, в частині не ведення книги обліку доходів та витрат;
3) п.п 49.18.2, п.п. 49.1.8.5 п.49.18. ст.,49, п.п.177.5.2, п.п. 177.5, п.177.11 ст.177 ПКУ в частиш не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2 кв-л 2017р., за 2017р., за 2018р. та за 2019рік;
4) п. 44.3 ст.4.4 ПКУ, в частині не надання документів на перевірку;
5) п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, ст. 177 ПКУ, з урахуванням вимог п.167.1 ст. 167 ПКУ донараховано ПДФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1399849,52 грн., в т.ч за 2017 р. на суму 553725,22 грн., за 2018 р. на суму 333674,99 грн., за 2019 р. на суму 512449,31 грн;
7) п.181.1, п.183.1, п.183.2 ст.183 п.187.1 ст.187, з урахуванням п.п.54.3,1, п.54.3, ст.54, ст. 183 ПКУ ФОП ОСОБА_1 донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 13441712,0 гри., у тому числі по періодам: травень 2017 - 253521,41 грн., червень 2017 - 338769,70 грн, липень 2017 - 344505,54 грн., серпень 2017 - 368834,54 грн, вересень 2017 - 409485,98 грн, жовтень 2017 - 482101,31 грн, листопад 2017 - 460700,78 грн, грудень 2017 - 502737,58 грн, січень 2018 - 488349,43 грн, лютий 2018 - 509665,92 грн, березень 2018 - 567421,19 грн, квітень 2018 - 502523,68 грн, травень 2018 - 372996,66 грн, червень 2018 - 370131,05 грн, липень 2018 - 368595,28 грн, серпень 2018 - 379694,91 грн, вересень 2018 - 400818,26 грн, жовтень 2018 - 440 988,0 грн., листопад 2018 - 428146,04 грн, грудень 2018 - 438 109,37 грн, січень 2019 - 432005,86грн, лютий 2019 - 418708,92 грн, березень 2019 - 462124,47 грн, квітень 2019 - 439349,02 грн., травень 2019 - 438355,12 грн, червень 2019 - 413195,03 грн, липень 2019 - 534040,52 грн, серпень 2019 - 604442,06 грн, вересень 2019 - 612672,99 грн, жовтень 2019 - 658721,66 грн;
8) п.п.1 ч.2 ст.6, ч.3 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI в частині не донарахувания єдиного соціального внеску в сумі 368 825,16 грн, у т.ч. по періодам: 2017р. - 76 989,00грн., 2018р. - 137 602,08грн., 2019р. - 154 234,08 грн.
ОСОБА_1 подала до відповідача заперечення на вищевказаний акт перевірки від 05.02.2021, у яких просила скасувати висновки контролюючого органу повністю в пунктах 1-8 розділу ІІІ Акту.
Листом «Про розгляд заперечення ППФО ОСОБА_1 » від 26.02.2021 №353/04-36-07-16 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області частково задоволено заперечення ППФО ОСОБА_1 на акт перевірки від 12.01.2021 №14/04-36-07-16/ НОМЕР_1 та викладено висновок акту перевірки (стор.35) у такій редакції:
1) п. 291.4 ст.291, п.292.1. ст. 292, п. 293.3. ст. 293, 298.3 ст.298 ПКУ донараховано єдиного податку за 2017 рік у розмірі 161 672,58 грн. та підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи ОСОБА_1 з 01.01.2018 року;
2) п.п.49.18.2, п.п.49.18.5 п.49.18. ст.49, п.п.177.5.2, п.п. п. 177.5, п.177,11 ст.177 ПКУ в частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2018р. та за 2019рік;
3) п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, ст. 177 ПКУ, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПКУ донараховано ПДФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 846 124,30 грн, в т.ч. за 2018 р. на суму 333 675,0 грн, за 2019 р. на суму 512 449,30 грн.;
4) п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України донараховано військового збору на загальну суму 70 510,36 грн, в т.ч. за 2018 рік на суму 27 806,25 грн, в т.ч. за 2019 р. на суму 42 704,11 грн;
5) п.181.1, п.183.1, п.183.4 ст.183 п.187.1 ст.187, з урахуванням п.п.54.3.1, п.54.3, ст,54, ст. 183 ПКУ ФОП ОСОБА_1 донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 10 166 949 грн, у тому числі по періодам: січень 2018 - 374243 грн., лютий 2018 -509666 грн., березень 2018 - 567421 грн., квітень 2018 - 368595 грн., серпень 2018 - 379695грн., вересень 2018 - 400818 грн., жовтень 2018 - 440988грн., листопад 2018 - 428146 грн., грудень 2018 - 438109 грн., січень 2019 - 432006 грн., лютий 2019 - 418709 грн., березень 2019 - 462124 грн., квітень 2019 - 439349 грн., травень 2019 - 438355 грн., червень 2019 - 413195 грн, липень 2019 - 534041 грн., серпень 2019 - 604442 грн., вересень 2019 - 612673 грн., жовтень 2019 - 658722 грн.;
6) п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VІ в частині не донарахування єдиного соціального внеску в сумі 291 836,16 грн., у т.ч. по періодам: 2018р. - 137 602,08грн., 2019р. - 154 234,08 грн.
На підставі вищенаведеного акту перевірки контролюючим органом були прийняті:
З наявного у матеріалах справи розрахунку податкового зобов`язання та фінансових санкцій (штрафів) згідно п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до Акту перевірки вбачається, що позивачеві донараховано контролюючим органом такі зобов`язання:
- за 2019 рік: Виявлене органом ДПС заниження (+) або завищення (-) податкового зобов`язання за звітний податковий період: + 154 234,10 грн.; загальна сума збільшення (+) чи зменшення (-) податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням: + 154 234,10 грн.; розмір штрафної (фінансової) санкції (штрафу): 20%; сума штрафної фінансової) санкції (штрафу): 30 846,82 грн.;
- загальна сума виявленого органом ДПС заниження (+) або завищення (-) податкового зобов`язання за звітний податковий період: + 291 234,10 грн.; загальна сума штрафної фінансової) санкції (штрафу): + 72 127,45 грн.
Не погоджуючи з діями та рішеннями контролюючого органу, позивач звернулась до Державної податкової служби України зі Скаргою від 16.03.2021 у порядку ст.56 ПК України, у якій просила:
1. Визнати неправомірними дії ГУ ДПС у Дніпропетровської області щодо змін (доповнень/уточнень) до Акту перевірки від 12.01.2021 №14/04-36-07-16/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 28.12.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 28.12.2019, викладених у Листі «Про результати розгляду заперечень» від 26.02.2021 №353/04-36-07-16;
2. Визнати неправомірною бездіяльність ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо не видачі рішення про ануляцію реєстрації платника єдиного податку ППФО ОСОБА_1 ;
3. Визнати протиправними та скасувати наступні податкові документи:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи (пп.41.1.1 п.41.1 статті 41 ПК України).
Так, статтею 62 ПК України визначено, що одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
На підставі положень пп.78.1.7 п.78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Пунктом 86.1 статті 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем інших рішень, прийнятих за наслідками проведеної перевірки, в судовому порядку, а також скасування її в адміністративному порядку за результатами розгляду скарги позивача від 16.03.2021, станом на день судового розгляду справи.
При цьому, суд звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи наведені положення, в межах заявленого до розгляду спору суд надає оцінку лише правомірності висновків контролюючого органу щодо правильності нарахування та сплати ППФО ОСОБА_1 єдиного внеску, викладених в розділах 2.5.2 та 2.5.3 Акту перевірки, а також рішенні за результатами розгляду заперечень до акту перевірки, на підставі яких відповідачем було прийнято оскаржувані рішення.
Так, надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд виходить із наступного.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI; тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Виключно Законом №2464-VI визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).
Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення таким поняттям як, зокрема:
- єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок;
- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
За положеннями пп.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
В силу п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Частиною 3 статті 7 Закону № 2464-VІ встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.
Згідно з частиною 5 статті 8 Закону № 2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.
Аналіз наведених положень Закону №2464-VI свідчить про те, що фізична особа - підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, самостійно визначає для себе розмір єдиного внеску до сплати. Законом лише визначено мінімальну та максимальну щомісячну величину єдиного внеску.
Застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами врегулювано положеннями Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).
За приписами пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
Пунктом 2 розділу VI Інструкції №449, зокрема, визначено, що у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 4 розділу VI Інструкції № 449).
Разом із тим, пунктом 1 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Аналіз наведених положень свідчить про обов`язок податкового органу надсилати (вручити) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами, а також застосування до платника податків фінансових санкцій (штрафів та пені) відповідно до Закону.
Суд зазначає, що в розділах 2.5.2 та 2.5.3 Акту перевірки контролюючим органом встановлено, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок в межах максимальної величини, встановлено порушення вимог Закону №2464-VI та його заниження у сумі 1 676 478 грн., у тому числі по періодам: 2017 рік - 349 950 грн.; 2018 рік - 625 464 грн.; 2019 рік - 701 064 грн. За результатами перевірки, з урахуванням порушень, при застосуванні спрощеної системи оподаткування, а саме анулювання свідоцтва платника єдиного податку з 01.04.2017 року, (детально порушення викладені в п.2.2.2 Визначення загального оподатковуваного доходу), на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ №2464-VI за період з 01.04.2017 по 28.12.2019, ФОП ОСОБА_1 , визначено базу оподаткування у розмірі суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, яка склала 1 676 478 гри., у тому числі по періодам; 2017 рік - 349 950 грн, 2018 рік - 625 464 грн.; 2019 рік - 701 064 грн.
Згідно наданих до Лівобережної ДПІ «Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за 2014-2019 роки ФОП ОСОБА_1 ) самостійно визначив суму, на яку нараховується єдиний внесок, у розмірі 176632,0 грн., у тому числі по періодам: 2014рік - 10 962,0 грн.; 2015рік - 15 256 грн.; 2016 рік - 17 262 грн.; 2017 рік - 38 400 грн.; 2018 рік - 44 676 грн.; 2019 рік - 50 076 грн. Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.2017р. по 28.12.2019р. в порушення п. 4 ч. 1. ст. 4, п.1, 2 ст. 6, п.2, п. 3 ч.1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI занизила базу нарахування, а саме суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску на суму 1 676 478,0 грн., у тому числі по періодам: 2017 рік - 349 950,0грн.; 2018 рік - 625 464,0 грн.; 2019 рік - 701 064,0 грн.
Крім того, перевіркою правильності нарахування єдиною внеску з сум доходу, самостійно визначеного фізичного особою - підприємцем, на який нараховується єдиний внесок за період з 23.04.2014р. по 28.12.2019р. встановлено його не нарахування у сумі 368 825,16 гру., у т.ч. по періодам: 2017 рік - 76 989,00 грн, 2018 рік - 137 602,08 грн.; 2019 рік - 154 234,08 грн. Порушення виникло внаслідок невірного визначення максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за квітень-грудень 2017 року, за 2018 рік та за 2019 рік ФОП ОСОБА_1 занизила базу нарахування, а саме суму доходу (прибутку) в межах, максимальної величини, єдиного, соціального внеску в сумі 1 676 478,00 грн. в результаті: чого платник не донарахував єдиний внесок у розмірі 368 825,16 грн., у т.ч. по періодам: 01.04.2017-31.12.2017р. - 76 989,00грн., 2018р. - 137 602,08грн., 2019р. - 154 234,08 грн., чим порушено п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч.5 ст.8 Закону №2464-VI в частині не донарахування єдиного соціального внеску.
Після розгляду заперечень позивача до акту перевірки в листі «Про розгляд заперечення ППФО ОСОБА_1 » від 26.02.2021 №353/04-36-07-16 відповідачем відображено порушення позивачем вимог щодо нарахування єдиного внеску наступним чином: Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2018р. по 28.12.2019р. в порушення п. 4 ч. 1 ст. 4, п.1 ч. 2 ст. 6, п.2, п. 3 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону №2464- VI занизив базу нарахування, а саме суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску на суму 1 326 528,00 грн., у тому числі по періодам; 2018 рік - 625 464,00 грн., 2019 рік - 701 064,00грн. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, самостійно визначеного фізичною особою - підприємцем, на який нараховується єдиний внесок за період з 23.04.2014р. по 28.12.2019р. встановлено його не нарахування у сумі 291 836,16 грн., у т.ч. по періодам: 2018 рік - 137 602,08грн., 2019р. - 154 234,08 грн. Порушення виникло внаслідок невірного визначення максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2018 рік та за 2019 рік ФОП ОСОБА_1 занизила базу нарахування, а саме суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску в сумі 1 326 528,00грн. в результаті чого платник не донарахувала єдиний внесок у розмірі 291 836,18 грн, у т.ч. по періодам: 2018р. - 137 602,08грн., 2019р. - 154 234,08 грн, чим порушено п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч.5 ст.8 Закону України №2464-VI в частині не донарахування єдиного соціального внеску.
Тобто, після розгляду заперечень Головним управлінням ДПС України в Дніпропетровській області фактично скасовано висновки Акту перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 нарахування єдиного внеску за 2017 року, тоді як висновки про порушення позивачем нарахування єдиного внеску у 2018-2019 роки - залишені без змін.
Водночас, суд звертає увагу, що в розділі 2.2.2 Акту перевірки податковий орган дійшов висновку, що перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2017-2019р. встановлено заниження оподатковуваного доходу з сумі 69 759 183,89 грн., у т.ч. за 2017 рік - 17 719 156,42грн, 2018 рік - 26 5805 864,30грн,, за 2019 рік - 25 454 163,17грн.
Разом із тим, суд враховує, що в листі «Про розгляд заперечення ППФО ОСОБА_1 » від 26.02.2021 №353/04-36-07-16 відповідачем зазначено, що перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2018-2019р.р., встановлено заниження оподатковуваного доходу в сумі 52 040 027,47грн., з них за 2018 рік - 26 585 864,30 гри., за 2019 рік - 25 454 163,17 грн. Порушення при визначенні загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2018-2019рр. викладені у пп.2.2.2 п.2.2 Акту перевірки від 12.01.2021 №14/04-36-07-16/ НОМЕР_1 .
Враховуючи встановлене перевіркою заниження ФОП ОСОБА_1 бази нарахування, а саме: суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску в сумі 1 326 528,00 грн. в результаті чого платник не донарахувала єдиний внесок у розмірі 291 836,18 грн, у т.ч. по періодам: 2018р. - 137 602,08 грн., 2019р. - 154 234,08 грн, відповідачем було прийнято спірну вимогу про сплату богу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що підставою для висновку контролюючого органу про неправильність нарахування ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску з сум доходу, самостійно визначеного фізичного особою - підприємцем, на який нараховується єдиний внесок, на підставі яких відповідачем прийнято спірну вимогу та рішення про застосування штрафних санкцій стало невірне визначення позивачем максимальної величини бази нарахування єдиного внеску у 2018-2019 рік у зв`язку з заниженням бази нарахування.
Проте, суд наголошує, що визначення контролюючим органом загального оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 , отриманого від провадження діяльності у 2018-2019 роках, як обов`язок позивача перейти на загальну систему оподаткування, не є спірним в межах даного провадження. Доказів скасування таких висновків контролюючого органу в адміністративному чи судовому порядку матеріали справи не містять.
Разом із тим, суд зазначає, що посилання позивача на невідповідності оскаржуваних рішень формі, визначеній Інструкцією №449, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не конкретизовано в чому саме спірні рішення контролюючого органу не відповідають законодавчо закріпленим формам.
Як і вимога про сплату боргу (недоїмки), так і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску відповідають формам, які затверджені у додатках до Інструкції №449.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За положеннями статі 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно