Справа № 420/2108/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2108/21
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі №420/2108/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ) від 28.03.2019 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області від 11.04.2019 року №105 про відмову у призначенні пенсії.

- зобов`язати ГУПФУ призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував рішення ГУПФУ від 28.03.2019 року про відмову у підтвердженні періодів роботи, протокол №3, рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ Одеської області від 11.04.2019 року №105 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язав ГУПФУ повторно розглянути заяву позивача №411 від 29.01.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення з урахуванням правових висновків, викладених у судовому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні його позову та прийняти у відповідній частині нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського об`єднаного Управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

28.03.2019 року комісією при ГУПФУ прийнято рішення, яким позивачу відмовлено у підтвердженні періодів його роботи трактористом - машиністом у 1981р., з 1984 по 1999р., з підстав відсутності документів на підтвердження безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду.

Рішенням Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області від 11.04.2019 року №105 позивачу також відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності у останнього необхідного трудового стажу.

Не погоджуючись із зазначеними вище рішеннями, позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що наявні у справі матеріали свідчать про необґрунтованість та непослідовність дій пенсійного органу при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву, з урахування наведених судом висновків.

Водночас, суд відмовив позивачу у задоволенні позовної вимоги, в частині зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, посилаючись на дискреційні повноваження пенсійного органу.

Судова колегія погоджується висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень та наявність підстав для їх скасування, водночас не погоджується з обраним судом способом відновлення порушених прав позивача, виходячи з наступного.

Пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок №637(далі - Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

При цьому, згідно із пунктом 20 вказаного Порядку додатково в уточнюючій довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Водночас, згідно з пунктом 18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, щодо якого вони підтверджують роботу заявника.

При розгляді справи, судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які працювали разом з ОСОБА_1 у колгоспі «Побєда», який внаслідок зміни організаційно-правової форми в подальшому було перейменовано у Колективний сільськогосподарський кооператив «Перемога», та фактично підтвердили безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції.

Судова колегія зазначає, що показання свідка є джерелом доказів, тобто фактичними даними, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Показання свідка - це один із найважливіших засобів доказування в адміністративному процесі, з якого суд отримує відомості про обставини справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 469/1193/16-а та від 27.04.2020 у справі № 648/1613/17.

Крім цього, зазначені свідками обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7 про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Згідно Загальносоюзному класифікатору професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 №016 та введеному в дію з 01.01.1987, та Державному класифікатору професій України, затвердженому та введеному в дію з 01.01.1996 наказом Держстандарту України від 27.07.1995 №257, які діяли під час роботи позивача трактористом-машиністом, існує професійна назва роботи тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва (19205).

Враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать, що на день звернення позивача до пенсійного органу він досяг 55 років при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років займав посаду тракториста, колегія суддів вважає, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судова колегія зазначає, що відсутність даних, які підтверджують факт безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в період його роботи у колгоспі «Побєда», який в подальшому було перейменовано у Колективний сільськогосподарський кооператив «Перемога», не може бути підставою для позбавлення особи права на призначення пільгової пенсії.

Щодо обраного судом першої інстанції способу відновлення порушених прав позивача, судова колегія зазначає, що в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у межах даної справи, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково вважає, що зобов`язуючи Пенсійний фонд прийняти рішення про призначення позивачу пенсії, суд втрутиться в дискреційні повноваження.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29.03.2018 року у справі № 816/303/16.

Колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Оскільки наявні у справі матеріали свідчать про протиправність оскаржуваних рішень ГУПФУ, Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області, та наявність у ОСОБА_1 права на пенсію за віком на пільгових умовах, судова колегія вважає, що у даному випадку належним способом відновлення прав позивача є зобов`язання ГУПФУ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії.

На підставі наведеного, згідно ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні із викладенням його резолютивної частини у новій редакції.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року змінити, виклавши п.1 та 4 резолютивної частини у наступній редакції:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ПФУ в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

4.Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29.01.2019 р.»

Виключити п.5 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.