Справа № 163/2247/21
Суддя: Шеремета С. А.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2247/21
Провадження № 2-а/163/58/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У позовній заяві позивач просить скасувати постанову серії 1АВ №02281096 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення ч.1 ст.122 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 340 грн. Обставини зазначені в постанові серії 1АВ №02281096 дійсно мали місце, однак позивач вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, а тому не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Стан крайньої необхідності виник, оскільки у його дружини почалися перейми і ОСОБА_1 разом із дружиною поспішали до пологового будинку.

Стислий виклад позиції відповідача

На позовну заяву представник відповідача подав відзив, у якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки правопорушення ОСОБА_1 дійсно вчинив, що підтверджується фото та відеоматеріалами.

Рух справи в суді.

Позивач подав через канцелярію суду позовну заяву 01.10.2021 року

05.10.2021 року винесено ухвалу про самовідвід судді Чишія С.С.

Ухвалою від 07.10.2021 року Любомльським районним судом було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, передбаченими §2 Глави 11 Розділу ІІ КАС України.

03.11.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, у в межах строку, який був визначений ухвалою від 07.10.2021 року Любомльського районного суду.

Позиція учасників судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, надіслав на електронну адресу суду заяву про задоволення позову та розгляду за його відсутності.

Відповідач в судове засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений. У відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви прийнятого рішення.

Позивача, ОСОБА_1 , постановою серії 1АВ № 02281096 від 02.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 340 грн.

Із вказаної постанови вбачається, що 02.09.2021 о 02:12 год за адресою М07 Київ-Ковель-Ягодин 444+871 водій керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 37 км/год, чим порушив п.12.9.(б) Правил дорожнього руху.

З поданого позову також встановлено, що керував 02.09.2021 о 02:12 год вище вказаним автомобілем ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються на підставі доказів. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно даних технічного засобу Каскад 062-1120, серії UA/TR.001 22 100-21 результатом автоматичної фіксації транспортного засобу, яким керував позивач 02.09.2021 о 02 год. 12 хв. є перевищення швидкості на 37 км./год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Так, позивач фактично не заперечував порушення ним встановленого обмеження швидкості руху та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП однак посилається на те, що порушення ним було вчинення в стані крайньої необхідності, оскільки мав відвести вагітну дружину до пологового будинку, а також вважає, що за положенням ст.18 КУпАП його дії не є адміністративним правопорушенням.

Статтею 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведеною у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 (адміністративне провадження №К/9901/15521/18).

Аналізом доказів по справі суд встановив, що позивачем не долучені докази того, що небезпека не могла бути усунута іншими засобами.

Початок переймів, як природнього процесу у дружини позивача, на що останній посилається в поданій до суду позовній заяві, не може бути оцінений судом як наявність загрожуючої небезпеки. Позивач міг би звернутися за медичною допомогою, а не самостійно керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 , у даному випадку, перевищуючи швидкість руху транспортного засобу створив ризик загрози не тільки для свого здоров`я, але здоров`я своєї вагітної дружини, та вже новонародженої дитини. В цьому випадку позивача можна привітати з народженням дитини, проте це не виправдовує його вчинок самостійно з перевищення швидкості в темну пору доби відвозити вагітну дружину до пологового будинку в м. Ковель, що за 50 км. від місця проживання. Правильними і логічними діями мали бути - звернення до швидкої медичної допомоги, або ж до працівників поліції, що патрулюють на стаціонарному посту в с. Вишнів міжнародної траси Київ-Ковель-Ягодин, для належного супроводу до пологового будинку із увімкненими проблисковими маячками, що б за таких обставин виключало в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Тут слід зазначити що працівники патрульної поліції всіляко сприяють у супроводі вагітних до пологового будинку, що активно висвітлюється в засобах масової інформації.

За вказаних обставин небезпека, про яку зазначає ОСОБА_2 могла і повинна була бути усунута іншими засобами, що виключає наявність стану крайньої необхідності. Позиція позивача про те, що він діяв у стані крайньої необхідності є його власним неправильним тлумаченням норми права та сприйняття фактичних обставин цієї справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Фіксація порушення здійснена сертифікованим технічним засобом «КАСКАД», що підтверджується копією сертифіката відповідності, сертифікатом перевірки типу та експертним висновком доданих до матеріалів справи відповідачем разом з відзивом. Постанова серії 1АВ № 02281096 від 02.09.2021 винесена інспектором ДПП Левченко Ніною Володимирівною з дотриманням вимог ст.ст. 247, 254-256 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій інспектора патрульної поліції та, відповідно, відсутність правових підстав до скасування постанови серії 1АВ № 02281096 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови інспектора ДПП Левченко Ніни Володимирівни серії 1АВ № 02281096 від 02.09.2021 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Найменування відповідача Департамент патрульної поліції; місцезнаходження - вулиця Ф.Ернста, 3, м. Київ; .

Головуючий: суддя С.А.Шеремета