Справа № 717/1439/21
Суддя: Туржанський В. В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №717/1439/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.,

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача Букатко Надія Борисівна подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області, позовну заяву, у якій просить визнати дії відповідача інспектора, старшого лейтенанта поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Назара Андрія Федоровича протиправними. Постанову серії ЕАО № 4320615 від 18.10.2021 року про притягнення позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя с. Іванівці Дністровського району Чернівецької області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену службовою особою відповідача інспектором патрульної поліції в Хмельницькій області Назаром Андрієм Федоровичем протиправною та скасувати її. Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 454 гривні судових витрат у вигляді витрат, по сплаті судового збору та 4800 гривень судових витрат у вигляді витрат, по сплаті на правову допомогу адвоката.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Представник відповідача П.В. Рисюк надіслав до суду відзив у якому позов не визнав та зазначив, що 18.10.2021 року позивач керуючи автомобілем з причепом перевозив вантаж (буряки), який при цьому не був накритий тентом, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.22.3 Правил дорожнього руху, ст. 49 ЗУ „Про автомобільний транспорт , чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Інспектор не мав за можливе очікувати приїзду адвоката або представника позивача та оформлення документів на здійснення представництва. Позивач мав змогу отримати юридичну консультацію по телефону. Представник відповідача вважає, що вимога про стягнення коштів в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу є безпідставною, оскільки розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим та не співмірним із сумою стягнення, а справа є нескладною.

Представник позивача Букатко Н.Б. в судовому засіданні підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року первісного відповідача, а саме Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, було замінено належним відповідачем Департаментом патрульної поліції.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4920615 від 18 жовтня 2021 року винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Назаром А.Ф., Базя В.А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. У постанові зазначено, що 18 жовтня 2021 року, о 16 годині 27 хвилин в смт Наркевичі по вулиці Залізнична 12, ОСОБА_1 керуючи автомобілем КАМАЗ 53208 номерний знак НОМЕР_2 з причепом номерний знак НОМЕР_3 перевозив вантаж буряк, який був нетентований, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, чим порушив ст. 49 Закону України „Про автомобільний транспорт, п.п.22.3 ПДР України, чим порушив п. 26.3 ПДР порушення встановленого для Т/З заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач, не погодився з даною постановою та звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

У якості підстав позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 не вчиняв порушення правил дорожнього руху, працівник поліції не роз`яснив позивачу чому вважає, що вантаж має бути накритий тентом. Базь перевозив цукрові буряки з дотриманням правил транспортування вантажів встановлених Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року. Працівник поліції не дав ОСОБА_1 можливості надати пояснення та не забезпечив йому право користуватися правовою допомогою адвоката.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Статтею 14 Закону України „Про дорожній рух визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статею 49 Закону України „Про автомобільний транспорт передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний:

- мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

- перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;

- забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);

- дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Згідно до пункту 22.3 Правил дорожнього руху перевезення вантажу дозволяється за умови, що він:

а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху;

б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним;

в) не обмежує водієві оглядовості;

г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою;

ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Згідно до пункту 26.3 Правил дорожнього руху у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила перевезення вантажу у вигляді буряків врегульовані Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 року № 363. Згідно до пункту 19.3.6. вищевказаних правил, цукрові буряки перевозять безтарним способом автомобілями з бортовою платформою та автомобілями-самоскидами. Згідно до пункту 19.3.7. цих правил підготовка рухомого складу для перевезення цукрових буряків передбачає нарощування бортів до висоти 1,0-1,2 м від підлоги кузова.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП, у даному випадку , встановленню підлягають наступні обставини:

1.чи вчинені ОСОБА_1 відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності;

2.чи наражав вантаж (буряк, який перевозив ОСОБА_1 ), внаслідок того, що був нетентований, на небезпеку інших учасників дорожнього руху;

3.чи рухався автомобіль із причепом, яким керував ОСОБА_1 тротуарами або пішохідними доріжками.

Відповідачем не додано доказів про те, що позивач ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року в смт. Наркевичі керуючим автомобілем з причепом рухався тротуарами або пішохідними доріжками.

Суд вважає, що відповідач не довів, що вантаж (буряк, який перевозив ОСОБА_1 ), внаслідок того, що був нетентований, наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Суд відхиляє наданий відповідачем відеозапис, як доказ того, що вантаж внаслідок того, що був нетентований, наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху. Зокрема із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перевозив буряк, який був не накритий тентом. Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 року № 363 не передбачено обов`язкового накриття цукрового буряку під час перевезення. В даному випадку суд вважає, що припущення інспектора поліції про те, що внаслідок відсутності тентування буряк міг випасти і таким чином створити небезпеку для інших учасників дорожнього руху є припущенням. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про те, що бажає скористатися правовою допомогою та відкласти розгляд справи. Однак інспектором поліції було відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Враховуючи наведене, суд вважає встановленим, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідне клопотання, однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вказаними діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Така правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З огляду на вищезазначене, оскільки інспектором поліції не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надано до суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, відповідно до ст.77 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови підлягають задоволенню.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак будь-які належні докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, відповідачем у встановлений судом строк надані не були, про причини їх неподання суд не повідомлено.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Належним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача слід зменшити до 1500 гривень. Зокрема згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно з ст. 30 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу положень ст. 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.п. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2021 між позивачем та адвокатом Букатко Н.Б. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Згідно із п.1 Договору Адвокат зобов`язується надати правничу допомогу щодо складання та подання до суду позовної заяви про визнаня дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, представництво у суді в адміністративній справі. Отже, намір позивача отримати правничу допомогу, стосується оскарження постанови серії ЕАО №4920615 від 18.10.2021, яка є предметом розгляду справи. Згідно із п.3 Договору за надання правової (правничої) допомоги за цим договором Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар, який визначається сторонами у відповідному розрахунку (додаток до договору №1). Згідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу та детального опису робіт, які підписані позивачем та адвокатом, позивачу надано такі юридичні послуги: консультація клієнта , подання до суду позовної заяви , вивчення законодавства по даній справі та представництво в суді. Кількість витраченого часу зазначена як чотири години. Вартість однієї години визначена в сумі 1200 гривень, загальна вартість 4800 гривень. Згідно до квитанції до прибуткового касового ордера №9 від 26 жовтня 2021 року позивачем сплачено адвокату за правову допомогу 4800 гривень. Суд враховує, що позовна заява складаєься із 11 сторінок. Позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу та за своїми характеристиками була віднесено до обсягу складних справ. Предметом даної справи є оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, що за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності. Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача до 1500 гривень.

На підставі ст. 249, 251, 279 КУпАП, керуючись ст.ст. 246, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , до Департаменту патрульної поліції, який розташований у м. Київ вулиця Федора Ернста, будинок 3, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складену 18 жовтня 2021 року серії ЕАО №4920615 та закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору та 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя: