Справа № 640/25987/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Київ № 640/25987/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Держгеокадастру у Київській області щодо належного та вчасного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 26.05.2020 щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки та надання її у власність для особистого селянського господарства площею 1,9922 га, яка розташована на території Київської області Києво-Святошинського району, в адміністративних межа Софіївсько-Борщагівської сільської рад;

- зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Київській області розглянути, погодити та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,9922 гектари, з присвоєнням кадастрового номера, на території села Софіївська-Борщагівка, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та прийняти відповідне рішення щодо затвердження проекту землеустрою, передати земельну ділянку у власність, з присвоєнням кадастрового номеру.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не розглянуто заяву позивача щодо розгляду, погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для

ведення особистого селянського господарства, чим допущено протиправну бездіяльність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.03.2020 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Київській області надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника ГУ Держгеокадастру у Київській області про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, позивач, в порядку ст. ст. 116, 118, 121 Земельного Кодексу України, а також ст. 1, ч. 3 ст. 3, ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», звернувся з клопотанням № 18750/0/94-19 від 27.11.2019 року до Головного Управління Держгеокадастру у Київський області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,9922 га., яка розташована в Київський області Києво-Святошинського району, в адміністративних межа Софїївсько-Борщагівської сільської ради. Цим клопотанням засвідчено, що своє право на отримання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивач раніше не використав.

До клопотання також були надані копії документів: копія паспорта першої другої сторінки та місця проживання; копія ідентифікаційного номеру (РНОКПП); копія з кадастрової карти України з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Позивач вказує на те, що відповідачем було проігноровано його звернення (клопотання) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що змусило його, у відповідності до ч. 3 п. 7 ст. 118 ЗК України, самостійно, після збігу місячного строку з дня реєстрації клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, замовити розроблення вказаного проекту без надання такого дозволу, про що він 23.01.2020, поштою письмово повідомив відповідний Головне управління Держгеокадастру у Київський області та додав до письмового повідомлення договір на виконання робіт із землі устрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначений договір був укладений з ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» 23.01.2020 № К 2020-17, за умовами якого, виконавець розробляє проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території села Софіївська-Борщагівка, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Повідомлення про самостійне замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач отримав 27.01.2020 (копія повідомлення від 27.01.2020 про отримання відповідачем вищевказаного повідомлення у додатку до позовної заяви).

26.05.2020 після закінчення розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території с. Софіївська-Борщагівка Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, поштою, на адресу відповідача, рекомендованим листом, позивач направив клопотання з проханням розглянути, погодити та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства і присвоїти кадастровий номер, площею 1,9922 та., яка розташована Київська область Києво-Святошинський район село Софіївська-Борщагівка, а адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, сам проект з компакт диском, та копію оголошення з газети «Голос України» № 80 (7337) від 14 травня 2020р. про погодження меж земельних ділянок з суміжним: власниками та користувачами. Відповідач поштове відправлення отримав 29.05.2020.

При цьому, позивач наголошує на тому, що відповіді (рішення) від відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність він не отримав, двотижневий строк з дня отримання відповідачем погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки збіг.

Наведене зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно норм частини 1 статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У силу приписів пункту «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (пункт 1).

Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункт 4).

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29 вересня 2016 року, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Згідно з підпунктом 13 пункту 4 Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, до повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Київської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому приписами статті 118 Земельного кодексу України.

У свою чергу, частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, частиною 7 цієї ж статті, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно частини 4 статті 123 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 15 статті 123 Земельного кодексу України, визначено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Відповідно до частини 8 статті 186-1 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження. (Статтю 186-1 виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28.04.2021)

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тож, наведене, в сукупності свідчить, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у встановленому порядку, після чого, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов`язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, наголошує на тому, що відповідачем не розглянуто його клопотання про погодження проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у строки, встановлені чинним законодавством, що, в свою чергу, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача в цій частині. Позовні вимоги заявлено у вигляді визнання протиправною бездіяльність Головного Управління Держгеокадастру у Київській області щодо належного та вчасного розгляду клопотання щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки та надання її у власність для особистого селянського господарства площею 1,9922 га, яка розташована на території Київської області Києво-Святошинського району, в адміністративних межа Софіївсько-Борщагівської сільської рад та зобов`язання розглянути, погодити та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи та витребуваних необхідних документів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на те, що в поданому відзиві відповідач зазначає, на клопотання позивача від 27.11.2019 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність ведення особистого селянського господарства в межах території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області, Головним управлінням прийнято наказ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 26.12.2019 № 10-10679/15-19-сг. Відмова обґрунтована тим, що бажана до відведення земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивачем було додано до клопотання графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що, за висновками сторони відповідача, не відповідає вимогам законів, оскільки знаходиться в користуванні третіх осіб. Місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки, межі якої окреслені в графічному матеріалі, доданому до клопотання ОСОБА_1 , входять у межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності із цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» площею 161,0465 га, сформованої та зареєстрованої в Державному земельному кадастрі за заявою Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» у відповідності до статті 79-1 Земельного кодексу України та знаходиться у користуванні зазначеного державного підприємства.

Також, Головне управління Держгеокадастру у Київській області надало позивачу листом від 03.02.2020 № Ш-195/0-270/6/20 відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, зазначеної у клопотанні гр. ОСОБА_1 від 26.11.2019. На повідомлення гр. ОСОБА_1 від 23.01.2020, що надійшло до Головного управління 27.01.2020, про укладення їм договору на виконання землевпорядних робіт, Головним управлінням надіслано гр. ОСОБА_1 відповідь від 03.02.2020, у якій позивача повторно повідомлено, що за його клопотанням, що надійшло до Головного управління 27.11.2019, про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головним управлінням надано відмову.

29.05.2020 до Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_1 щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у розробленні якого йому Головним управлінням було надано відмову, на яке позивачу було надано відповідь від 10.06.2020 № Ш-863/0-1340/6-20 із описом неможливості прийняття рішення щодо затвердження зазначеного проекту.

Отже, виходячи зі змісту позовних вимог, твердження позивача про бездіяльність допущену відповідачем бездіяльність не знайшли свого підтвердження.

Тож, відповідачем було надано докази, які свідчать про розгляд клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, беручи до уваги саму суть спору, а саме, бажання позивача все ж таки отримати у власність бажану земельну ділянку, зобов`язавши Головне Управління Держгеокадастру у Київській області розглянути, погодити та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення щодо затвердження проекту землеустрою, передати земельну ділянку у власність, з присвоєнням кадастрового номеру, суд наголошує, що вказані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки чинним є наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 26.12.2019 № 10-10679/15-19-сг, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, та який, не є предметом даного спору, з огляду на що, суд не має підстав надавати йому правову оцінку, розглядаючи законність/незаконність підстав, що були покладені відповідачем при відмові позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Крім того, позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо належного та вчасного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 26.05.2020 також не підлягають задоволенню, адже відповідач прийняв наказ за наслідком розгляду клопотання позивача вчасно, надавав відповіді з питань, що порушувались позивачем, водночас, ні наказ відповідача ні дії щодо неналежного розгляду/ненадсилання вказаних рішень, також не є предметом даного спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, крім іншого, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Слід зазначити, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Київській області (, 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14)

Суддя В.І. Келеберда