Справа № 600/1950/21-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1950/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

18 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради, в якому просила:

- скасувати підпункт 2.2 пункт 2 рішення сесії Чернівецької міської ради №2461 від 15.10.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.06.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано підпункт 2.2 пункт 2 рішення сесії Чернівецької міської ради №2461 від 15.10.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення. У частині зобов`язання Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 - у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано відсутність підстав для надання переваги позивачу перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівці та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок. Відповідач також вказав, що норми ЗК України щодо реалізації громадянами права на отримання земельних ділянок у власність є загальними та повинні застосовуватись системно разом із нормами спеціальних законів, які надають перевагу цього права громадянам з особливим статусом. Відповідач стверджує, що позивач не перебуває на пільговому обліку, тому не має права на отримання переваг в реалізації права на отримання земельної ділянки у власність.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Чернівецькою міською радою 15.10.2020 року прийнято рішення №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», згідно підпункту 2.2 пункту 2 якого відмовлено позивачеві у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не зареєстрована).

Вважаючи, таке рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що підстави для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою, які зазначені у рішенні Чернівецької міської рад від 15.10.2020 року, №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», не передбачені абзацам 1 частини 7 статті 118 ЗК України, а отже є нормативно необґрунтованими внаслідок чого оскаржуване рішення є протиправним на підлягає скасуванню.

Згідно оскаржуваного рішення, відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішень про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, натомість остання довела суду його протиправність, а тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи положення частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд першої інстанції вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Положеннями частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

За змістом частин першої - четвертої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі , зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади та порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

За змістом частини шостої шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для (…) ведення садівництва, (…) подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). (…) органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї норми передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Необхідно зауважити, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, і чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Водночас чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Проте, відповідачем в оскаржуваному рішенні міської ради не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема в постановах від 27.02.2018 у справі №545/808/17, від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18, від 27.02.2020 у справі №120/1491/19-а, від 21.12.2020 у справі № 824/508/19-а.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач, відмовляючи позивачеві у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, послався на відсутність підстав для надання переваги саме позивачу перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для житлових будинків, господарських будівель і споруд.

Суб`єкт владних повноважень, обґрунтовуючи власну позицію у даних правовідносинах, зазначає, що надання земельної ділянки позивачу в порушення черговості є протиправним та таким, що не відповідає Правилам обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях зі змінами та доповненнями затвердженими рішенням Чернівецької міської ради 20 сесії VI скликання від 23.02.2012 № 438.

Однак, колегія суддів критично оцінює вказані доводи апеляційної скарги, оскільки як вбачається із витягу рішення Чернівецької міської ради VIІ скликання від 15.10.2020, вказані обставини не були підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою

Також як уже зазначалось, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, і чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні міської ради не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, судова колегія відзначає, що аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 22.02.2019 у справі №813/1631/14 від 22.07.2021 у справі №320/1177/19 та від 06.09.2021 у справі №380/1/20.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно обмежено право позивача на одержання земельної ділянки у власність; підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування позивачу, зазначені відповідачем в рішенні від 15.10.2020 року №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», не є належними підставами відповідно до норм ЗК України для такої відмови, а отже відповідач діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішення про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, натомість остання довела суду його протиправність, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.