Справа № 465/4303/21
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого:судді Марків Ю.С.,

за участі секретаря судового засідання Чапля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Науменко І.В. звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Позовну заяву мотивує тим, що 12.05.2021 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4198503 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за порушення правил обгону, заборону обгону на пішохідному переході на підставі ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. Зазначається, що ОСОБА_1 не погоджується з висновком про вчинене правопорушення та наявністю підстав для застосування до водія адміністративної відповідальності, вважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідні заміри відстані до пішохідного переходу не здійснювались. Окрім цього, вказують, що у постанові містяться дописані від руки незрозумілого походження записи без зазначення особи, яка внесла такі записи, будь-яких додатків до постанови не додано, відсутні відомості щодо технічного запису, на який здійснено фото або відеозапис правопорушення, відсутні відомості щодо місця вчинення правопорушення, відсутні відомості про докази, на яких грунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати вищевказану постанову серії ЕАН №4198503.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю в задоволенні позову. Мотивує таке тим, що 12 травня 2021 року о 23 год. 03 хв. позивач, рухаючись по а/д Київ-Чоп М-07 348 км керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила обгону, а саме здійснив обгін на перехресті та ближче, ніж за 100 м перед пішохідним переходом поза населеним пунктом, чим порушив п.14.6 а, в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора, який розміщується на форменому одязі поліцейського, а також на відеореєстратор, який встановлений в службовому авто. Вказує, що в постанові серії ЕАН №4198503 від 12.05.2021 року зазначено, що відеофіксація на момент зупинки та в процесі розгляду справи проводилась на портативний відеореєстратор поліцейського ВК-00011, про що у постанові міститься відповідний запис, а також наявність відеозаписів у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування та вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу слід слухати за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4198503 від 12.05.2021 року, ОСОБА_1 , 12 травня 2021 року о 23 год. 03 хв. позивач, рухаючись по а/д Київ-Чоп М-07 348 км керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила обгону, а саме здійснив обгін на ерехресті та ближче, ніж за 100 м перед пішохідним переходом поза населеним пунктом, чим порушив п.14.6 а, в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що до такого застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому представником відповідача докази вини саме позивачем у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП суду не представлено.

З відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що о 12.05.2021 о 22:58 год. невідомий автомобіль здійснює обгін іншого транспортного засобу, однак з такого відеозапсу не можливо встановити та ідентифікувати, ні водія який здійснює обгін, ні номерні знаки, ні марку та модель автомобіля.

Окрім того, судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕАН №4198503 від 12.05.2021 року, подія мала місце 12.05.2021 року о 23:03 год., однак, з долучено представником відповідача відеодиску, як доказу на підтвердження вини позивача, вбачається, що невідомий автомобіль здійснює обгін о 22.58 год. 12.05.2021.

Також, з матеріалів справи вбачається, що такі не містять доказів проведення замірів відстані між місцем, де було здійснено обгін позивачем транспортного засобу, та пішохідним переходом.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріли справи не містять та представником відповідача не надано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що поліцейський Шумакевич О.М. не ознайомлювала його з правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що позивачу такі роз`яснено о 23:04 год.

Відповідно до вимог статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАН №4198503 від 12.05.2021 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення ч. 5 ст. 134 КАС України, за якими розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок, умови та обставини, які суд має враховувати при розподілі судових витрат, передбачені ст.139 КАС України. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат згідно з ч.9 ст.139 КАС України суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ґрунтуючись на принципі співмірності, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При цьому, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до таких долучено договір про надання правничої допомоги від 24.05.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "Пролекс"; додаток до договору про надання правничої допомоги від 25.05.2021 року, відповідно до якого сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання правничої допомоги, що становить 3000,00 грн.; детальний опис робіт, виконаних адвокатом Науменко І.В. у справі №465/4303/21 від 01.11.2021 року, який включає в себе: - попереднє опрацювання матеріалів (1 год.), вивчення та опрацювання матеріалів, вибір тактики та формування правової позиції (1 год.), підготовка та подання позовної заяви (2 год.), участь у судових засіданнях (4 год.), підготовка документів процесуального характеру - заяви про усунення недоліків, клопотання про відшкодування судових витрат (2 год.).

Разом з тим, враховуючи зазначені в детальному описі робіт, виконаних адвокатом Науменко І.В. у вищевказаній справі адвокатом надано лише послуги з підготовки та подання позовної заяви, підготовки документів процесуального характеру, клопотання про відшкодування судових витрат.

Разом з тим, суд не бере до уваги зазначені адвокатом Науменко І.В. в детальному описі робіт послуги з підготовки заяви про усунення недоліків, оскільки такі недоліки були допущені самим адвокатом при поданні позовної заяви, відтак вини відповідача, з якого сторона позивача просить стягнути витрати на правову допомогу за підготовку даного процесуального документу, немає. Окрім цього, суд не вбачає за можливе стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу за участь представника позивача - адвоката Науменка І.В. у судових засіданнях, оскільки такі по даній справі не проводились.

Враховуючи нескладність даної категорії справ, її типовість та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, а також пропорційність, розумність та співмірність розміру судових витрат до предмета спору, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру судових витрат, понесених адвокатом Науменко І.В. на професійну правничу допомогу, з 3 000 грн. до 1 000 грн., що підлягають стягненню в користь позивача з відповідача Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім цього, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Відтак, з відповідача Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Враховуючи, що позивачем було надмірно сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., суд приходить до висновку, що частина сплаченого судового збору в розмірі 454,00 гривні підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.2,77,205,241-246,255,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251,288,289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4198503 від 12.05.2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Повернути ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань частину надмірно сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.286,293.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Рівненській області, , адреса місцезнаходження:м.Рівне, вул.Степана Бандери, буд.14а.

Cуддя Марків Ю.С.