Справа № 580/4286/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4286/21 Суддя (судді) першої інстанції: Рідзель О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області (далі - ГУ НПУ в Черкаській області, відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправним непроведення перерахунку грошового забезпечення, виплаченого станом на день вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків за період з червня 2016 року до лютого 2019 року та здійснення відповідних виплат;

- стягнути з відповідача на користь позивача ненараховане грошове забезпечення станом на день вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків з урахуванням доплат за службу в нічний час за період з червня 2016 року до лютого 2019 року в сумі 648,27 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при розрахунку та виплаті йому грошового забезпечення за час перебування у відпустці відповідачем протиправно не враховано надбавку за службу в нічний час, що призвело до зменшення розміру вказаної виплати.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Черкаській області щодо не врахування доплати за службу в нічний час для розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчислення його виплати на день вибуття у відпустку та на час перебування на лікарняному за період з червня 2016 року до лютого 2019 року;

- зобов`язано ГУ НП в Черкаській області нарахувати та виплатити з відрахуванням обов`язкових податків та зборів ОСОБА_1 648,27 грн. ненарахованого грошового забезпечення станом на день вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків з урахуванням доплат за службу в нічний час за період з червня 2016 року до лютого 2019 року;

- у задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповно з`ясував обставини, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач, зокрема зазначає, що доплата за службу у нічний час виплачується поліцейським, залучення яких до служби у нічний час підтверджене відповідними документами за минулий місяць, одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Таким чином, вказана доплата не має постійного характеру, а отже не може бути включена складу грошового за час перебування у відпустці.

З огляду на зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є необґрунтованими.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 15.02.2019 проходив службу в Головному управління Національної поліції в Черкаській області на посаді поліцейського взводу №2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

У періоди з 27.06.2016 до 03.08.2016, з 10.06.2017 до 18.07.2017, з 28.11.2018 до 09.01.2019 позивачу надавались щорічні оплачувані відпустки.

З 30.10.2018 до 12.11.2018, з 09.01.2019 до 18.01.2019, з 28.01.2019 до 05.02.2019, з 06.02.2019 до 11.02.2019 позивач був тимчасово непрацездатний.

З наданих суду копій розрахункових листів позивача за січень 2016 року січень 2019 року убачається, що посадовий оклад позивача у вказаний період становив 2470,00грн. щомісячно без урахування додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, у місяцях, коли позивач перебував у відпустках, відрядженнях та під час тимчасової непрацездатності доплата за службу в нічний час позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 у справі 580/3281/19, яке набрало законної сили 18.05.2020, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 15.02.2019 у сумі 2579 грн 06 коп.

14 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому різниці грошового забезпечення, яка виникла внаслідок невиплати доплат за службу в нічний час станом на день вибуття у щорічні основні оплачувані відпустки та під час його тимчасової непрацездатності.

Проте, листом відповідача від 14.06.2021 №29/В-115 позивача повідомлено про відмову у задоволенні його заяви, з посиланням на відсутність підстав для здійснення вказаної виплати.

Уважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розрахунку грошового забезпечення позивача за час перебування у відпустці та на лікарняному відповідачем протиправно не було враховано доплату за службу в нічний час.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Статтею 62 Закону №580-VIII передбачені гарантії професійної діяльності поліцейського.

Відповідно до пункту 4 частини десятої цієї статті поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно зі статтею 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом підпункту 3 пункту 5 Постанови №988 передбачено здійснення доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

У свою чергу, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 Розділу І Порядку №260 установлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, що вони отримували на день хвороби, з розрахунку посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що поліцейським, які перебувають у відпустці (за наявності відповідного права на збереження грошового забезпечення) або на лікарняному здійснюється виплата грошового забезпечення у розмірі, якому вони його отримували на день хвороби чи відбуття у відпустку.

При цьому розмір грошового забезпечення який виплачується поліцейському на період відпустки або тимчасової непрацездатності обраховується з урахуванням посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, премій за поточний місяць та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема доплат, які мають постійний характер.

Отже, суми конкретної доплати враховується до розміру грошового забезпечення, яке виплачується поліцейському під час перебування у відпустці чи на лікарняному лише за умови, коли здійснення такої виплати відбувається постійно, а не одноразово чи тимчасово.

Заперечуючи проти позовних вимог, та зазначаючи про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, відповідач указував на те, що доплата за службу в нічний час, не має постійного характеру, а тому не може враховуватися під час визначення розміру грошового забезпечення поліцейського, який перебуває на лікарняному чи у відпустці.

Разом з тим, проаналізувавши зазначені норми права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправного неврахування відповідачем доплати за службу у нічний час, з огляду на таке.

Так, виходячи з наведеного очевидним є те, що обов`язковою умовою для врахування такої надбавки, є факт несення служби поліцейським у нічний час, що повинно бути підтверджено відповідною довідкою, оформленою керівником підрозділу у якому поліцейський проходить службу.

Поряд з цим, обставини того, що така доплата здійснюється конкретному поліцейському, виходячи з фактичної кількості годин служби в нічний час не свідчить про те, що така доплата має тимчасовий характер.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що виплата грошового забезпечення за період перебування у відпустці або лікарняному має на меті підтримання належного матеріального рівня поліцейського (у відпустці) та повної або часткової компенсації втрати доходу на період тимчасової непрацездатності, розмір якого прямо залежить від розміру грошового забезпечення, яке отримував конкретний поліцейський перебуваючи на службі.

У пункті 3 розділу І Порядку №260 зазначено, що при визначенні розміру грошового забезпечення враховується, зокрема інтенсивність та умови служби поліцейського. Тобто на розмір грошового забезпечення прямо впливають умови проходження служби.

Таким чином, доплата за службу в нічний час є матеріальною винагородою, що виплачується поліцейському за особливі умови проходження служби - службу в нічний час.

Указана доплата прямо передбачена Постановою №988 і виплачується поліцейському, який несе службу в нічний час на постійній основі.

Указане спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що доплата за службу в нічний час не має постійного характеру, оскільки виплачується в залежності від фактичної служби особи у нічний час у конкретному місяці і повинна бути підтверджена довідкою обліку несення поліцейським служби в нічний час.

Під час розгляду цієї справи по суті, судом першої інстанції установлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 у справі 580/3281/19, яке набрало законної сили, підтверджено фактичне проходження служби позивача у нічний час за відповідні періоди.

У такому разі, не включення відповідачем сум доплати за службу в нічний час до розміру грошового забезпечення позивача, яке виплачувалося йому у період відпустки та перебування на лікарняному є протиправним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення цих позовних вимог.

Водночас апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко