Справа № 753/11666/21
Суддя: Троцюк В. О.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №753/11666/21

Провадження №2-а/568/46/21

18 листопада 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

розглянувши в у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №713030 від 05 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, та справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що згідно постанови, що оскаржується скоєне правопорушення полягає в тому, що 05 червня 2021 року о об 11 годині ОСОБА_1 на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 434 км. керувала транспортним засобом Опель Зефіра не маючи при собі посвідчення водія, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чи порушила вимоги п.2.1.2 ПДР та ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та керувала автомобілем, який не зареєстрований або не перереєстрований в уповноваженому органі МВС в установленому порядку, чим порушив п.30.1 ПДР.

Позивач вважає вказану постанову неправомірною, протиправною і такою, що підлягає скасуванню. При цьому покликається на те, що вказаного у ній адміністративного правопорушення не допускала, докази її вини відсутні та у постанові про накладення на неї адміністративного стягнення не зазначені.

Вказує, що відповідачем при винесенні постанови не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, не зазначено відповідних доказів.

Вважає, що викладені у постанові висновки про вчинення нею зазначених адміністративних правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи та в її діях відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 14.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 передено за підсутністю до Радивилівського районного суду Рівненської області.

14 вересня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

17 вересня 2021 року позивач подав до суду заяву на усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та запропоновано відповідачу подати в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву.

Копія ухвали суду отримана відповідачем 25.10.2021, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням у матеріалах справи. У визначений строк відзив не подано, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від управління не надходило.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає наступне.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесена 05.06.2021 року, позивач звернулася до Дарницького районного суду м.Києва 11.06.2021 року. Ухвалою суду від 18 червня 2021 року справа передана на розгляд до Радивилівського районного суду за підсудністю. До Радивилівського районного суду Рівненської області справа надійшла 13.09.2021 року. За таких обставин, суд вважає, що позивач звернулася до суду з позовом в межах встановленого законодавством строку, а тому клопотання про залишення позову без розгляду не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі постанови поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області рядового поліції 1 Мельничук І.Ю. серія ДПО18 №713030 від 05.06.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 05 червня 2021 року о об 11 годині ОСОБА_1 на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 434 км. керувала транспортним засобом Опель Зефіра не маючи при собі посвідчення водія, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чи порушила вимоги п.2.1.2 ПДР та ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та керувала автомобілем, який не зареєстрований або не перереєстрований в уповноваженому органі МВС в установленому порядку, чим порушив п.30.1 ПДР.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч.2 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом осою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Позивач в своєму позові зазначає, що обставини викладені в оскаржуваній ним постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки 05.06.2021 року вона була зупинена працівником поліції на стаціонарному пості с.Опарипси Радивилівського району року. На вимогу поліцейського, вона надала посвідчення водія. Поліцейський запідозрив, що пред`явлене посвідчення має ознаки підробки. Проте виїздом СОГ на місце події встановлено, що факт підробки не підтвердився, що підтверджується повідомленням відділення №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові поліцейським зроблено відмітку, що відеоспостереження велось на відеокамеру ВК00012, ВК0163. Однак графа «7» постанови від 05.06.2021, яка містить запис: «До постанови додаються» інспектором патрульної поліції не заповнена, вказівка на будь-які докази вчинення правопорушення відсутня.

Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується Постановою Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 280 КпАП України (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, заподіяння майнової шкоди, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як передбачено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови суду не надано.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм Правил дорожнього руху України.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності доказів, щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано, що свідчить про відсутність заперечень щодо заявленого позову, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ДПО18 №713030 від 05 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

За змістом статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, підстави, за яких постановлено оскаржуване рішення, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №713030 від 05 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області, місце знаходження м.Рівне, вул..С.Бандери, 14а Рівненська область.

Суддя В.О.Троцюк