Справа № 160/1635/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року Справа № 160/1635/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника позивача представника відповідачаРодька О.А., Сердюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №160/1635/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, скасування постанови,
03.02.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» (далі - ТОВ «АВ метал груп», Товариство, позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії посадових осіб Придніпровського Міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки в ході здійснення 12.11.2020 габаритно-вагового контролю автомобіля MAN НОМЕР_1 із вантажем, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» щодо складання: Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №038839 від 18.11.2020, акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №252126 від 18.11.2020, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №226362 від 29.12.2020;
В обґрунтування заявлених до суду позовних вимог ТОВ «АВ метал груп» зазначає, що позивач не отримував повідомлення про розгляд справи на дату, зазначену в оскарженій постанові, а тому Товариство не вважається таким, що було належним чином повідомлено про дату і час розгляду справи. Позивач вважає, що Придніпровським Міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки при прийнятті спірної постанови не були дотримані приписи пункту 26 Порядку №1567, що позбавило представника позивача права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази та заперечення, у свою чергу, відсутність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час і місце розгляду справи про порушення свідчить про недотримання встановленої процедури притягнення учасника господарських відносин до господарсько-правової відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Недотримання відповідачем встановленої процедури притягнення учасника господарських відносин до господарсько-правової відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, на думку позивача, є підставою для визнання протиправною та скасування спірної постанови.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №160/1635/21 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 відкрито провадження у справі №160/1635/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.03.2021. Останнє судове засідання по справі відбулось 13.05.2021.
Представник позивача у судовому засіданні 13.05.2021 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 13.05.2021 заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.
На підставі направлення на рейдову перевірку № 010246 від 16.11.2020 посадовими особами Придніпровського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області (далі - Управління) з 12.11.2020 проводилась рейдова перевірка на 264 км а/д М-18.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу власником цього транспортного засобу є ТОВ «АВ метал груп».
З огляду на викладене посадовими особами Придніпровського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області складено:
- Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за №031839 від 18.11.2020 з додатком у вигляді Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та Довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №038839 від 18.11.2020;
- Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №252126 від 18.11.2020.
При цьому, в означених актах наявні підписи та пояснення водія, який керував належним позивачу транспортним засобом.
Надалі Управлінням складено та направлено на адресу ТОВ «АВ метал груп» повідомлення про розгляд справи за вих. №100657/3.1/24-20 від 22.12.2020, яке отримано відповідачем 28.12.2020 згідно з наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
29.12.2020 у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області відбувся розгляд справи щодо порушення ТОВ «АВ метал груп» законодавства про автомобільний транспорт, за підсумками якого Управлінням винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №226362, згідно з якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 8500, 00 грн.
Означену постанову позивач отримав засобами поштового зв`язку 02.01.2021.
Не погодившись із діями працівників Укртрансбезпеки та прийнятою відповідачем постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, ТОВ «АВ метал груп» звернулось захистом власних прав та інтересів до суду із означеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
У відповідності до положень абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» за №442 від 10.09.2014, утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).
Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» № 592 від 26.06.2015, утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, як структурні підрозділи апарату Служби, за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної служби безпеки на транспорті» за №1378-р від 16.12.2015 здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.
Наказом Укртрансбезпеки «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» №340 від 09.09.2020, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в Придніпровське Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.
Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001, (далі - Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про транспорт», нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху, тощо, є обов`язковими для власників транспорту.
За приписами статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно із п.п. 5 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» №879 від 27.06.2007 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879): дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Згідно із абз. 1-4 п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (далі - Правила), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України ''Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
У пункті 25 Правил зазначено, що «Забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб".
Разом з тим, як зауважує відповідач та не спростовує позивач, ані під час здійснення фахівцями Управління перевірки, ані під час вирішення питання щодо притягнення до відповідальності документів на підтвердження права позивача на рух дорогами загального користування з перевищенням нормативних вагових параметрів до Укртрансбезпеки не було надано.
Стосовно доводів позивача щодо не отримання Товариством повідомлення про призначення до розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає таке.
У позовній заяві ТОВ «АВ метал груп» зазначено, що позивач не отримував повідомлення про розгляд справи на дату, зазначену у спірній постанові, а у запереченнях на відзив зазначив, що поштові відправлення (за яким позивачу направлялося запрошення на розгляд матеріалів) згідно трекінгу відправлень на сайті Укрпошти були вручені поза межами робочого часу позивача, у святкові та передсвяткові дні, що, на думку позивача, виключає саму можливість такого вручення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи про порушення ТОВ «АВ метал груп» законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з п.27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567), у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Також слід зазначити, що згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 01.03.2018 по справі №820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови застосування адміністративно-господарського штрафу.
Стосовно зауважень позивача про відсутність відомостей щодо виду та будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використано при проведенні спірного габаритно-вагового контролю суд зазначає таке.
Відповідно до п. 13 Порядку №879, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального та зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані
Як зазначив відповідач, у пункті габаритно-вагового контролю, який розміщений на 264 км а/д М-18 використовуються ваги автомобільні для зважування в русі тип ВА-Д, заводський номер 2051, які відповідно до Сертифікату відповідності №UA.TR.013-0076/15F-20 від 17.09.2020 та Декларації про відповідність №2051 від 17.09.2020 є такими, що відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
Згідно з п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно -вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури № 255 від 28.07.2016, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу із похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Так, зі змісту наданої відповідачем до суду копії Сертифікату відповідності №UA.TR.013-0076/15F-20 від 17.09.2020 слідує, що при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовувалися стандарти, які зазначені в графі «Застосовані стандарти»: ДСТУ ОІМL R134-1:2010 «Прилади для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовувань» (ОІМL R134-1:2006.IDT).
З огляду на вищевикладене, твердження позивача стосовно правильності проведеного фахівцями Управління габаритно-вагового контролю належного Товариству транспортного засобу не знайшли підтвердження в ході розгляду судом означеної справи.
Стосовно посилань позивача на проведення габаритно-вагового контролю за відсутністю Методики, затвердженої Мінекономрозвитку, відповідач зауважив, що така вимога була викладена у п. 19 Порядку № 879, але постановою Кабінету Міністрів України №671 від 30.08.2017 зазначений пункт було виключено.
Судом встановлено, що пункт 19 Порядку № 879 (у редакції постанови до 08.09.2017) передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються Методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
Водночас, пункт 19 виключено із Порядку №879 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №671 від 30.08.2017.
Разом з тим, суд зазначає, що сама по собі наявність у підпункті 2 пункту 2 Порядку №879 визначення поняття «вимірювання (зважування)» з посиланням на те, що означений процес проводиться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, враховуючи виключення такої вимоги (зокрема, пункту 19) як обов`язкової умови для проведення уповноваженими органами габаритно-вагового контролю, не свідчить про допущення посадовими особами Укртрансбезпеки (в т.ч. в особі працівників Управління) вимог законодавства під час проведення відповідного контролю щодо належного позивачу транспортного засобу.
Також судом враховано правову позицію Верховного Суду України, що відображена у постанові від 21.09.2018 у справі №804/5296/17, в якій зазначено, що оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Крім того, скаржником не наведено жодних обґрунтувань порушення його прав у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме: скасування п. 19 Порядку №879 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що під час здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля MAN НОМЕР_1 із вантажем, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» та винесенні оскарженої постанови відповідач діяв у відповідності до вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною статті 2 КАС України.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених ТОВ «АВ метал груп» позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 24 травня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова