Справа № 420/9009/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9009/21
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України) про визнання протиправними дій щодо не наданні відповіді на запит, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Державної інспекції ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України), в якому просив:

- визнати бездіяльність Держатомрегулювання України щодо ненадання відповіді на запит до публічної інформації про надання на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді сканованих копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавали Держатомрегулювання, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» , ТОВ Науково виробниче підприємство «БЛАСДОЗ», ТОВ виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт», ДП «Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації», Національним університетом «Одеська морська академія», Госпрозрахунковий відокремлений структурний підрозділ «Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод» ПАТ Українське дунайське пароплавство, за період провадження діяльності використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України, а саме: не надання запитуваних копій документів, протиправною;

- зобов`язати Держатомрегулювання України надати, у встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» терміни та у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку, запитувані копії запитуваних документів, а саме : в електронному вигляді скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавало до Держатомрегулювання, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» , ТОВ Науково виробниче підприємство «БЛАСДОЗ», ТОВ виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт», ДП Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації, Національним університетом «Одеська морська академія», Госпрозрахунковий відокремлений структурний підрозділ «Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод» ПАТ Українське дунайське пароплавство, за період провадження діяльності використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України, а саме: надати запитувані копій документів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 21.05.2021 року позивач звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України запит про надання публічної інформації. Проте, як стверджує позивач, відповіді на вказаний запит від Держатомрегулювання України, на час звернення до суду, не отримав. Позивач вважає, що відмовою у задоволенні запиту на інформацію Держатомрегулювання України порушило право на інформацію, яке закріплено в ст. 34 Конституції України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року та прийняти нове про часткове задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що надання скріншоту екрану електронної бази з інформацією про направлення відповідачем відповіді на його запит ніяким чином не підтверджує реальне надання відповідачем відповіді на його запит на публічну інформацію, оскільки, як на його думку, сучасний рівень комп`ютерних технологій дозволяє створити будь-яку копію будь-якого документу. Також, на думку апелянта, в порушення вимог ст. 77 КАС України відповідач не надав, а суд не змусив відповідача надати докази направлення листа на його електронну адресу.

Отже, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України.

Відповідач, Державна інспекція ядерного регулювання України, у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про необґрунтованість доводів апеляційної скаргу, у зв`язку з чим просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року - залишити без змін.

Учасники справи, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , 21.05.2021 року звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України із запитами, в яких просив, в межах дії Закону України «Про доступ до публічної інформації», направити на його електронну адресу :

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ТОВ «НВП «БЛАСДОЗ»» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України суб`єктом діяльності: Госпрозрахунковий відокремлений структурний підрозділ Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод ПАТ Українське дунайське пароплавство за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України Національним університетом «Одеська морська академія» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ДП «Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ТОВ виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України (а.с.3-5).

Відповідь на вказані запити позивач просив надіслати на електронну пошту .

27.05.2021 року Державною інспекцією ядерного регулювання України листом за № 36-13/01/8435 повідомлено на запити позивача на публічну інформацію від 21 травня 2021 р. (вх. Держатомрегулювання від 21 травня 2021 р. №№ 144із, 145із, 146із, 147із, 148із, 149із) щодо надання в електронному вигляді сканованих копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання суб`єктами діяльності: ТОВ виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт», Національним університетом «Одеська морська академія», Госпрозрахунковим відокремленим структурним підрозділом «Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод» ПАТ Українське дунайське пароплавство, ТОВ Науково виробниче підприємство «БЛАСДОЗ», ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», ДП «Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації» за 2016 по 2020 роки, коли такі акти погоджувались Держатомрегулювання, відповідь на запити на публічну інформацію від 13 травня 2021 р. (вх. Держатомрегулювання від 13 травня 2021 р. №№ 113із - 118із) щодо надання копій актів визначення рівня фізичного захисту, які складались вищезазначеними суб`єктами діяльності та погоджувались Держатомрегулювання з 2016 по 2020 р.р., була направлена листом № 36-13/01 /8012 від 19 травня 2021 року.

Додатково повідомлено, що акти визначення рівня фізичного захисту вищезазначеними суб`єктами діяльності не надавались за 2016 по 2020 року та не погоджувались Держатомрегулювання (а.с.23).

Також судом встановлено, що відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист за № 36-13/01/8435 відправлено ОСОБА_1 28.05.2021 року (а.с.24).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання відповіді на його запит, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що право позивача на доступ до публічної інформації не порушене, оскільки відповідь на запит Держатомрегулювання надана позивачу у встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк на його електронну адресу, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 02.10.1992 року № 2657-ХІI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Уразі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ст.. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

З визначення, наведеного в ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», вбачається, що ознаками публічної інформації є наступні: готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання своїх обов`язків; інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень. У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

При цьому, як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Апелянт стверджує, що відповідачем, Державною інспекцією ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України) не надано відповіді на його запит від 21.05.2021 року.

Матеріалами справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , 21.05.2021 року звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України із запитами про надання інформації, зокрема сканованих копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання суб`єктами діяльності, визначеними позивачем у запитах. Відповідь на запити позивач просив направити на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1

Також матеріалами справи встановлено, що 27.05.2021 року Державною інспекцією ядерного регулювання України листом за № 36-13/01/8435 позивачу надано відповідь, в якій, зокрема, зазначено, що акти визначення рівня фізичного захисту вищезазначеними суб`єктами діяльності не надавались з 2016 по 2020 р.р. та не погоджувались Держатомрегулювання (а.с.23).

Відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист за № 36-13/01/8435 відправлено ОСОБА_1 28.05.2021 року на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24).

Апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що вказаний скріншот не є належним доказом направлення відповіді на його адресу, а також посилався на те, що судом першої інстанції не було зобов`язано відповідача надати докази направлення вказаної відповіді на його адресу, зокрема, SMRT сесії за 28.05.2021 року та IP адресу відправляючого серверу для того, щоб з`ясувати чи дійсно лист було направлено на його адресу.

Стосовно наведених доводів, судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідно до наказу Держатомрегулювання від 28 грудня 2018 р. № 538 «Про введення у виробничу експлуатацію Систему електронного документообігу «АСКОД»» в Держатомрегулювання з 02 січня 2019 р. введено у виробничу експлуатацію Систему електронного документообігу «АСКОД» (далі - СЕД). При реєстрації в СЕД кожному документу присвоюється унікальний наскрізний номер та набір реквізитів у відповідності до прийнятих в Держатомрегулювання стандартів, а також формується електронна реєстраційна картка (далі - РК) документа. Також в СЕД вбудований модуль інтеграції з електронною поштою, який дозволяє, зокрема, відправляти електронні листи електронною поштою та автоматично імпортувати дані щодо відправки листів електронною поштою в реєстраційну картку. При цьому, СЕД має підсистему повідомлень користувачів про події, в тому числі, у разі не відправлення електронної пошти електронним листом у СЕД, зокрема, формується сигнал «Помилка» у графі «Статус» в РК.

У зв`язку з циклічністю ведення журналу логів SMTP та значним періодом часу, що пройшов з 25 травня 2021 р. відсутня технічна можливість надати логи SMTP за 28 травня 2021 р., тому що вони були перезаписані наступними подіями в журналі логів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів, відповідачем доведено факт надання відповіді на запит позивача, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги із посиланням на те, що не зважаючи на його заборону листом від 17.06.2021 року обробляти його персональні дані, відповідач протиправно продовжує обробляти його персональні данні, колегія суддів не приймає через їх неналежність до предмету заявленого позову.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України) про визнання протиправними дій щодо не наданні відповіді на запит - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 18.11.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.