Справа № 140/2186/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуСправа № 140/2186/21 пров. № А/857/15739/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання - Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської п`ятидесятників «СПАСІННЯ» смт. Мар`янівка Горохівського району про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської п`ятидесятників «СПАСІННЯ» смт. Мар`янівка Горохівського району на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2021 року (суддя Каленюк Ж.В., м.Луцьк),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі - Управління, ДСНС відповідно; правонаступник Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі - ГУ) звернулося до суду із позовом до Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської п`ятидесятників «СПАСІННЯ» смт. Мар`янівка Горохівського району (далі - Релігійна організація) про зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію будівлі будинку милосердя « Добрий Самарянин » за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Будинок милосердя) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що за адресою за якою позивачем проводився відповідний захід нагляду знаходиться житловий будинок, який належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та інформацією з державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому відповідач позбавлений права та можливості виконати вимоги позивача та суду, так як не є власником будівлі, де проводився захід державного нагляду (контролю). Зазначає, що Релігійна організація не є суб`єктом господарювання та не веде жодної господарської діяльності за адресою знаходження Будинку милосердя.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач у відповіді на відзив підтримує доводи, що викладені ним в апеляційній скарзі та не погоджується з позицією ГУ, що неведена ним у відзиві на позов.

Релігійна організація просила проводити розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не усунуті порушення вимог пожежної безпеки в будівлі, призначеній для перебування людей, то її експлуатація є недопустимою до повного усунення виявлених перевіркою порушень.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Релігійна організація з 24.12.1991 є юридичною особою, основний вид діяльності якої є КВЕД 94.91 діяльність релігійних організацій (місцезнаходження 45744, Волинська область, Горохівський район, смт Мар`янівна, вулиця Гагаріна, будинок, 16, керівник Степасюк А.В. (а.с.17).

В період з 01.02.2021 по 12.02.2021 посадовими особами Управління проведений позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки Релігійної організації за наслідками якого складено акт від 12.02.2021 №5 (далі - Акт).

Актом зафіксовано наступні порушення:

нa об`єкті нe розроблена та не затверджена керівником об`єкта або уповноваженою ним посадовою особою інструкція про заходи пожежної безпеки, що є порушенням пункту 4 розділу IІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) 30.12.2014 № 1417 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 05.03.2015 за № 252/26697; далі - Правила);

керівник Будинку милосердя не пройшов навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 26.06.2013 №444 «Пpo затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях» (далі - Постанова №444), що є порушенням пункту 16 розділу ІІ Правил;

будівлю не забезпечено зовнішнім протипожежним водопостачанням, що є порушенням пункту 22 розділу ІІ Правил;

дерев`яні елементи горищних покриттів будівлі (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності, що є порушенням пункту 2.5 глави 2 розділу ІІІ Правил;

горище використовується не за призначенням та допускається його захаращення сторонніми предметами, що є порушенням пункт 2.12 глави 2 розділу ІІІ Правил;

приміщення не забезпечено адресним вказівником, який має бути встановлений на фасадах будівель або інших видних місцях і освітлюваним у темний час доби, що є порушенням пункту 2.22 глави 2 розділу ІІІ Правил;

нe проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання, що є порушенням пункту 1.20 глави 1 розділу ІV Правил;

приміщення не обладнане пристроями захисту від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, що є порушенням пункту 1.21 глави 1 розділу ІV Правил;

приміщення не обладнане системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту, що є порушенням пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил;

нa об`єкті допускається розміщення самостійно не здатних пересуватися людей на другому поверсі, що є порушенням пункту 3.1 глави 3 розділу VІ Правил (а.с.9-15).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Згідно зі статтею 64 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Відповідно до пунктів 1, 7 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 №1052 (далі - Положення №1052), ДСНС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Основними завданнями ДСНС є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб (пункт 3 Положення №1052).

Відповідно до статті 66 КЦЗ центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 67 КЦЗ до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною сьомою статті 7 Закону №877-V також передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Статтею 68 КЦЗ обумовлено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом. У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, Управління є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та звертатись до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до статті 70 КЦЗ підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Згідно з частиною другою вказаної статті повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

У свою чергу, згідно з частиною другою статті 51 та частиною третьою статті 55 КЦЗ забезпечення техногенної та пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Як визначено пунктами 33, 43 частини першої статті 2 КЦЗ пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю; техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення.

Правила пожежної безпеки в Україні є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (пункт 4 розділу І Правил).

В контексті наведених норм законодавства настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Враховуючи те, що заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.

Разом з тим, системно аналізуючи положення частини п`ятої статті 4 Закону №877-V та статей 68, 70 КЦЗ, слід дійти висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

В розрізі спірних відносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пункт 32 частини першої статті 2 КЦЗ).

Такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що наявність тієї кількості порушень, які були виявлені під час позапланової перевірки, при подальшій експлуатації будівлі Будинку милосердя може призвести до виникнення пожежі, майнових втрат і негативних екологічних наслідків, тяжкої ліквідації пожежі та складного проведення евакуаційних заходів у зв`язку з відсутністю відповідних умов, що в свою чергу створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Таким чином, за таких обставин подальша експлуатація будівлі Будинку милосердя становить реальну суспільну небезпеку, загрозу життю та здоров`ю людей, а застосування відповідних заходів реагування є необхідним оперативним та превентивним способом впливу з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Крім того, захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері охорони праці.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 5 грудня 2018 року у справі №826/13896/16.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №810/2400/18, такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципом пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями.

Щодо доводів апелянта про те, що будівля Будинку милосердя не є власністю Релігійної організації, а тому відповідач не може усувати відповідні порушення, так як це призведе до порушення права власності особи, яка цим будинком володіє, то такі відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що позивачем до відзиву на апеляційну скаргу долучено достатньо доказів, що підтверджують експлуатацію цієї будівлі саме Релігійною організацією в межах наявного у неї виду діяльності у вигляді догляду за літніми людьми чи людьми з певними вадами здоров`я.

Той факт, що вказана будівля належить на праві власності іншій особі не звільняє від відповідальності осіб, що її використовують у визначених цілях, дотримуватися, зокрема правил техногенної та пожежної безпеки, які в розглядуваному випадку грубо порушені та їх недотримання може призвести до виникнення загрози життю та здоров`ю людей, шкоди майну та навколишньому середовищу.

За змістом статті 55 Господарського кодексу України (далі - ГК) суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Підприємством об`єднання громадян, релігійної організації є унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян (громадської організації, політичної партії) або власності релігійної організації для здійснення господарської діяльності з метою виконання їх статутних завдань.

Підприємство об`єднання громадян, релігійної організації діє на основі статуту і є юридичною особою, здійснюючи свою діяльність на праві оперативного управління або господарського відання відповідно до вимог цього Кодексу.

Релігійні організації мають право засновувати видавничі, поліграфічні, виробничі, реставраційно-будівельні, сільськогосподарські та інші підприємства, необхідні для забезпечення діяльності цих організацій (частина перша, четверта-п`ята статті 112 ГК).

Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджуються обставини функціонування та здійснення Релігійною організацією певної діяльності за адресою Будинку милосердя із забезпечення догляду за людьми похилого віку, особами з інвалідністю та особами які потребують стороннього догляду чи потрапили у тяжкі життєві обставини, то суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про те, що відповідач не є суб`єктом господарювання та не веде жодної господарської діяльності за адресою по якій проводився відповідний захід контролю.

Оскільки відповідачем не усунуті порушення вимог пожежної безпеки в будівлі, призначеній для перебування людей, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що експлуатація Будинку милосердя є недопустимою до повного усунення виявлених перевіркою порушень.

Зупинення експлуатації будівлі відповідача є пропорційним та повним заходом реагування на виявлені порушення та спрямоване на збереження безпеки та здоров`я людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, а тому позов належить задовольнити. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону №877-V відновлення відповідачем повної експлуатації будівлі можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх порушень.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської п`ятидесятників «СПАСІННЯ» смт. Мар`янівка Горохівського району залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.