Справа № 400/3993/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3993/20
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
Дата і місце ухвалення 17.08.2021р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Федусика А.Г.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року по справі №400/3993/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_2 з 05.03.1995 року по 31.12.1997 року;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження позивачем військової служби у Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_2 з 05.03.1995 року по 31.12.1997 року;

- зобов`язати відповідача при проведенні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_2 з 05.03.1995 року по 31.12.1997 року врахувати відповідно до п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 року №663 базу для обчислення індексу споживчих цін 05.03.1995 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення у справі дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в частині перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року, оскільки вважає, що норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції станом на 06.01.1998 року не можуть поширюватись на спірні правовідносини.

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позов.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 05.03.1995 року по 31.12.1997 рік ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , на посаді начальника радіолокаційної системи посадки літаків начальника зміни військової частини НОМЕР_2 (107 окрема вертолітна ескадрилья 46 Ракетної Нижньодніпровської ордена Жовтневої Революції Червонопрапорної дивізії 43 Червонопрапорної Ракетної армії).

27.12.2019 року позивач звернувся до правонаступника військової частини НОМЕР_2 , командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення з 05.03.1995 року по 31.12.1997 року.

Листом від 10.01.2020 №225/46 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, посилаючись на відсутність для цього відповідних правових підстав, а також механізму виплати таких коштів.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

При цьому, ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ (в редакції, чинній на час розгляду справи), встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.ст. 2 та 3 Закону України №1282 (в редакції станом на 03.07.1991 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в карбованцях на території Української РСР і не мають разового характеру: державні пенсії, соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо), стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним своїх трудових обов`язків, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника тощо.

Індексація грошових доходів провадиться у разі, коли індекс споживчих цін перевищив заздалегідь визначену величину, яка є порогом індексації.

Величина порога індексації визначається Верховною Радою Української РСР.

Декретом Кабінету Міністрів України від 09.12.1992 року № 7-92 «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України, у зв`язку із підвищенням мінімальних розмірів заробітної плати, пенсії, стипендії, виплат і допомоги та з метою реалізації антиінфляційних заходів, постановив зупинити з грудня 1992 року, зокрема, Закон України № 1282.

Декрет Кабінету Міністрів України від 09.12.1992 року № 7-92 набув чинності з дати його опублікування - 24.12.1992 року.

Даний Декрет втратив чинність з 01.01.1997 року на підставі Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Декрету Кабінету Міністрів України «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» від 21.11.1996 року № 534/96-ВР.

Отже, у період з 24.12.1992 року по 31.12.1996 року Закон України №1282 не діяв. Як наслідок, індексація грошових доходів населення у вказаний період не проводилась у зв`язку з відсутністю нормативних підстав, а отже позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року, колегія суддів виходить з наступного.

На підставі Указу Президента України від 25 серпня 1996 року N762/96 «Про грошову реформу в Україні», з 2 вересня 1996 року в Україні введено в обіг національну валюту гривню.

25 квітня 1997 року Президент України підписав Закон України «Про внесення змін до Закону Української РСР "Про індексацію грошових доходів населення" N234/97-ВР, яким, в тому числі, вніс зміни до ст. 4 Закону України №1282, якою передбачено, що обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації).

Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Отже, у період з 01.01.1997 року по 01.01.1998 року індексація грошових доходів населення мала здійснюватись відповідачем відповідно до приписів ст. 4 Закону України №1282, тобто у разі якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації).

Так, згідно даних Укрстату (http://www.ukrstat.gov.ua) індекс споживчих цін з січня 1997 року по грудень 1998 року становив: січень -102,2%, лютий -101,2%, березень -100,1%, квітень-100,8%, травень - 100,8%, червень - 100,1%, липень - 100,1%, серпень - 100,0%, вересень - 101,2%, жовтень - 100,9%, листопад -100,9%, грудень - 101,4%, (1997 рік) тобто не перевищував поріг 105%, а відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог за вказаний період.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук