Справа № 280/9170/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 листопада 2021 року Справа № 280/9170/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки A.B., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, )

про визнання протиправними дій та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - частини земельної ділянки, площею 0,0140, з кадастровим номером :02:004:0201, загальною площею 0,0600 га; визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень, виявлених під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель № 302-ДК/0091Пр/03/0121 від 30.07.2021 відносно ОСОБА_1 , як фізичної особи.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що спірний припис містить висновки про виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства, однак не містить визначення конкретних дій, обовязкових до виконання для усунення виявлених порушень. Таким чином оскаржуваний припис не відповідає принципу правової визначеності. Крім того, до матеріалів справи не наданий витяг з Публічної кадастрової карти України із вказаною земельною ділянкою, з якого вбачалась би площа земельної ділянки та її розміри, яка використовується не за цільовим призначенням. Посилається на те, що розрахунок розміру шкоди не містить дату його складання та відсутні відомості щодо отримання особисто ним документів та вважає, що перевірка була проведена із порушенням процедури. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30.09.2021 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 30.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем 28.10.2021 до суду надано відзив на позовну заяву, де викладено позицію, відповідно до якої з доводами позивача не згодний, оскільки враховуючи всі встановлені обставини ОСОБА_1 порушив порядок використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201, що полягає у недотриманні змісту документації із землеустрою, істотних умов договору оренди землі та вимог земельного законодавства, що свідчить про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, безпосередньо дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що між Приазовською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) 28.03.2008 було укладено Договір оренди земельної ділянки № 339, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Степанівської Першої сільської ради для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів, кадастровий номер :02:004:0201, який зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.05.2008 за № 05. Договір укладено на 49 років.

Судом досліджено Акт прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди землі.

18.06.2021 державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняком Максимом Володимировичем та головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Вільнянському, Запорізькому, Новомиколаївському районах та м. Запоріжжя Управління з контролю за використанням та охороною земель Мироненко Андрієм Анатолійовичем на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 07.06.2021 № 302-ДК була проведена перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201, яка знаходиться на території Олександрівської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 18.06.2021 № 302-ДК/314/АП/09/01/-21.

Згідно зі змістом акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.06.2021 № 302-ДК/314/АП/09/01/-21 земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0600 га за категорією відноситься до земель рекреаційного призначення, форма власності - державна, цільове призначення - 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, вид використання - для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів. Дата проведення нормативної грошової оцінки - 15.10.2007.

Експлікація земельних угідь: землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами - 0,0116 га, піски - 0,0484 га. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена відділом Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області 01.03.2016 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробленого Запорізькою регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 08.04.2008.

Розпорядженням від 22.02.2006 року № 138 Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області надала приватному підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0600 га із земель Степанівської Першої сільської ради в оренду строком на 49 років для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів.

Розпорядженням від 11.10.2007 року № 597 Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області, розглянувши зазначену вище проектну документацію із землеустрою, затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, утому числі пасовища - 0,0116 га та піски - 0,0484 га, для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів, із земель запасу Степанівської Першої сільської ради Приазовського району в оренду строком на 49 років.

Також, пунктом 2 розпорядження було вилучено земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, утому числі пасовища - 0,0116 га та піски - 0,0484 га із земель запасу Степанівської Першої сільської ради Приазовського району та надано ОСОБА_1 в оренду на 49 років для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів.

Пунктом 4.3 згаданого розпорядження Приазовська районна державна адміністрація зобов`язала ОСОБА_1 виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України.

Як було уже вказано відповідно до змісту пункту 1 договору оренди земельної ділянки від 28.03.2008 року № 339, його предметом є передача орендодавцем, Приазовською районною державною адміністрацією, земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 у строкове платне користування орендарю - приватному підприємцю ОСОБА_1 для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів. Відповідно до змісту пункту 3 зазначеного вище договору на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, а саме пункт базування та зберігання малих плавзасобів, що є власністю орендаря. Пунктами 14, 25 та 27.2 договору сторони визначили, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів. На орендовану земельну ділянку встановлено обмеження у вигляді зміни цільового призначення. Орендар земельної ділянки зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі, а також дотримуватися режиму використання земель рекреаційного призначення.

Відділенням поліції № 2 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області листом за вх. 10- 4086/0/1-21 від 18.06.2021 було повідомлено Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про те, що у ході здійснення слідчих дій (заходів), а саме огляду земельної з кадастровим номером :02:004:0201, було встановлено, що на земельній ділянці з цільовим призначенням для розміщення та зберігання плавзасобів знаходиться двоповерхова капітальна споруда, яка використовується як готельний комплекс, тобто для надання послуг з тимчасового платного проживання осіб з обслуговуванням. Факт наявності на земельній ділянці пункту зберігання плавзасобів не виявлений.

Висновком акту перевірки встановлено, що ОСОБА_1 використовує частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0520 га без відповідних правовстановлюючих документів, що є порушенням вимог статті 116 Земельного кодексу України, відповідальність за що передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та використовує частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0140 га не за цільовим призначенням, що є порушенням пункту «а» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України, відповідальність за що передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідачем 17.06.2021 складено Акт обстеження земельної ділянки № 302-ДК/282/АО/10/01/-21, яким при проведенні обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201, яка знаходиться на території Олександрівської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, виїздом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0201 з метою обстеження встановлено, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме двоповерхова капітальна будівля з окремими кімнатами (номерами), перед якою розташовано басейн. Доступ до земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0495 заблоковано шляхом встановлення капітального паркану, який частково знаходиться на території проїзду (проходу) загального користування між земельними ділянками з кадастровими номерами :02:004:0201 та :02:004:0495. У паркані встановлені металеві ворота, які зачинені на металеву колодку. Фундамент двоповерхової будівлі знаходиться на близькій відстані від урізу води Азовського моря.

Як вбачається з матеріалів справи Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 16.07.2021 було складено протокол № 302-ДК/0086П/07/01/-21 про адміністративне правопорушення за порушення п. «а» ч. 1 ст. 96 ЗК України. Відповідно до змісту протоколу частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 використовується ОСОБА_1 не за цільовим призначенням (категорія земель землі рекреаційного призначення).

30.07.2021 відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 302-ДК/0260По/08/01/-21, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 53 КУпАП, а саме використання частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0140 га не за цільовим призначенням, та накладено штраф у розмірі 170 грн.

На підставі акту перевірки винесено припис від 30.07.2021 № 302-ДК/0091По/03/01/-21 (далі за текстом- Припис), яким встановлено використання ОСОБА_1 частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0140 га не за цільовим призначенням, що є порушенням п. «а» ч. 1 ст. 96 ЗК України та який містить вимогу у 30- ти денний термін привести земельну ділянку у первісний стан відповідно до вимог чинного земельного законодавства, які встановлюють обов`язковість використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Також, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 16.07.2021 № 302-ДК/0086П/07/01/-21, постановою від 30.07.2021 № 302-ДК/0260По/08/01/-21 визнано гр. ОСОБА_1 винним у використанні не за цільовим призначенням частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0140 га, внаслідок чого заподіяно шкоду у розмірі 3323 грн. 38 коп. Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області складено Повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок використання не за цільовим призначенням частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0140 га від 30.07.2021 № 302-ДК/0075ШК/11/01/-21, який містить вимогу у 15-ти денний термін сплатити шкоду у розмірі 3323,38 грн. (три тисячі триста двадцять три гривні 38 копійок), заподіяну внаслідок використання не за цільовим призначенням частини земельної ділянки(далі за текстом Повідомлення).

Не погоджуючись з процедурою проведенням перевірки і її результатами, позивач оскаржив до суду дії відповідачів щодо проведення перевірки та Припис про усунення порушень.

Вирішуючи питання правомірності проведення перевірки суд зазначає таке.

Відповідно до норм статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

За приписами статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України передбачено, що організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Виходячи з підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України від 19.06.2003 № 963-IV Про державний контроль за використанням та охороною земель (далі - Закон № 963-IV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до статті 4 Закону № 963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно із статтею 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Статтею 9 Закону № 963-IV передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Частиною першою статті 10 Закону № 963-IV визначено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель. Так, вони мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Системний аналіз вказаних положень земельного законодавства дає підстави для висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об`єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Також з наведених норм права вбачається, що контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів, на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Суд зазначає, що позивачем не наведено будь-яких порушень порядку проведення перевірки та не надано доказів порушення процедури її проведення та не наведено порушення підстав та порядку проведення перевірок посадовими особами Держгеокадастру у сфері дотримання законодавства щодо охорони та використання земель.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися посадовими особами Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності. Приписи про усунення виявлених порушень мають надаватися лише тим особам, які безпосередньо вчинили порушення вимог земельного законодавства. Відтак у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача стосовно проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо обєкту частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201 площею 0,0140 га слід відмовити.

Надаючи правову оцінку твердженням позивача про відсутність в його діях нецільового використання земельної ділянки, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема землі рекреаційного призначення (пункт ґ).

Частиною 1 ст. 20 Земельного кодексу України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

За нормами частини1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальні власності, без встановлення строку.

Згідно з пунктом а частини першої статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Абзацом 15 частини першої статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV Про землеустрій визначено, що цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 Закону України від 19.06.2003 № 962-IV Про охорону земель (далі - Закон № 962-IV) передбачено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Власники і землекористувачі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям (частина перша статті 35 Закону № 962-IV).

Частинами першою статті 37 Закону № 962-IV встановлено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Частиною п`ятою ст. 20 Земельного кодексу України визначено, що класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру. Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель.

Згідно із пунктами 1.1 та 1.2 Класифікації видів цільового призначення земель, встановлено, що класифікація видів цільового призначення земель розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року № 224.

Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Згідно із вимогами ст. 50 та 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Земельного кодексу України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення.

Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Статтею 63 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що рекреаційними зонами є ділянки суші і водного простору, призначені для організованого масового відпочинку населення і туризму.

На території рекреаційних зон забороняються:

а) господарська та інша діяльність, що негативно впливає на навколишнє природне середовище або може перешкодити використанню їх за цільовим призначенням;

б) зміни природного ландшафту та проведення інших дій, що суперечать використанню цих зон за прямим призначенням.

Режим використання цих територій визначається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, місцевими радами відповідно до законодавства України.

Розділом II Класифікації видів цільового призначення земель визначено класифікацію видів цільового призначення земель, серед яких у секції Е містяться землі рекреаційного призначення (земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації).

Означеними положеннями чинного земельного законодавства не передбачено можливості розміщувати капітальні споруди для використання як готельний комплекс та для надання послуг з тимчасового платного проживання осіб на землях рекреаційного призначення.

Як з`ясовано судом та убачається з наявних у матеріалах справи документів, на земельній ділянці з цільовим призначенням для розміщення та зберігання плавзасобів, належній на праві оренди ОСОБА_1 , знаходиться двоповерхова капітальна споруда, яка використовується як готельний комплекс, тобто для надання послуг з тимчасового платного проживання осіб з обслуговуванням. Факт наявності на земельній ділянці пункту зберігання плавзасобів не виявлений.

При цьому, як слідує із положень Земельного кодексу України, наміри щодо використання земельної ділянки в межах певної категорії земель мають відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому частини 5 ст. 20 Земельного кодексу України.

Судом досліджено пояснювальну записку ФОП ОСОБА_2 , який має кваліфікаційний сертифікат інженера землевпорядника, відповідно до змісту якої згідно із вимірами із геодезичної зйомки за допомогою радіонавігаційного обладнання орієнтовна площа проекції капітальної двоповерхової будівлі - 0,0140 га. Відстань від фундаменту будівлі до урізу води Азовського моря складає 15 м.

Крім того, будівля частково (17 м2) знаходиться за межами земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201.

Координати поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201, які отримані за допомогою електронних сервісів Публічної кадастрової карти України на дату здійснення вимірів відрізняються від координат, що були отримані аналогічним чином під час складання Звіту кадастрової зйомки 03.07.2020 та відображені в ньому.

Межі земельної ділянки зміщено на північний захід, перетин проекцій ділянки за версією теперішніх координат та координат від 03.07.2020 збігається лише на 80 м2, в той час як розбіжність складає приблизно 87%.

Будівля оточена бетонною терасою, відстань від якої до урізу води Азовського моря складає 12 м.

Як було уже зазначено вище Актом обстеження земельної ділянки № 302-ДК/282/АО/10/01/-21 при проведенні обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0201, яка знаходиться на території Олександрівської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, виїздом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0201 з метою обстеження встановлено, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме двоповерхова капітальна будівля з окремими кімнатами (номерами), перед якою розташовано басейн. Доступ до земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0495 заблоковано шляхом встановлення капітального паркану, який частково знаходиться на території проїзду (проходу) загального користування між земельними ділянками з кадастровими номерами :02:004:0201 та :02:004:0495. У паркані встановлені металеві ворота, які зачинені на металеву колодку. Фундамент двоповерхової будівлі знаходиться на близькій відстані від урізу води Азовського моря.

З позову та доданих матеріалів вбачається, що позивач не доводить той факт, що він використовує зазначену земельну ділянку для пункту базування та зберігання малих плавзасобів. Натомість, він посилається на те, що оскаржуваний припис не містить визначення конкретних дій, обовязкових до виконання для усунення виявлених порушень та заперечує, що спірна земельна ділянка використовуються ним не за цільовим призначенням.

Щодо посилання позивача на порушення відсутність витягу з Публічної кадастрової карти України із вказаною земельною ділянкою, з якої вбачалось би, що дана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, то суд в цій частині зауважує, що згідно із абз. 6 ч. 1 Закону України Про Державний земельний кадастр кадастрова карта це графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 15 Закону України Про державний земельний кадастр до Державного земельного кадастру включаються, зокрема, відомості про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв. Згідно з статтею 20 Закону України Про державний земельний кадастр відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Суд встановив, що в Державному земельному кадастрі містяться відомості про земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0201, за якою цільове призначення: 07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення Для розміщення пункту базування та зберігання малих плавзасобів, а тому посилання на відсутність витягу з Публічної кадастрової карти України із вказаною земельною ділянкою, з якої вбачалось би, що дана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, суд оцінює критично. Крім того, факт використання позивачем земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0201 не за цільовим призначенням підтверджується наявними в матеріалах справи доказами у їх сукупності.

Отже, суд вбачає, що зазначені в акті перевірки обставини про нецільове використання позивачем земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0201 знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки позивача, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.06.2021 № 302-ДК/314/АП/09/01/-21, та викладення в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0201 висновків за результатами перевірки.

Оскільки державним інспектором в ході проведення планових перевірок встановлено порушення позивачем вимог чинного земельного законодавства, суд вважає, що державний інспектор, керуючись положеннями статті 10 Закону № 963-IV, мав право давати позивачу обов`язкові для виконання вказівки (приписи).

Припис - це обов`язкова для виконання письмова вимога уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, а відтак, мають бути чітко сформульовані та конкретизовані.

Судом встановлено, що у приписі від 30.07.2021 № 302-ДК/0091По/03/01/-21 зазначено, що позивач протягом 30-ти денний термін має привести земельну ділянку у первісний стан відповідно до вимог чинного законодавства, які встановлюють обовязковість використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Тобто, оскаржуваний припис містить вказівку про вжиття конкретних заходів для усунення виявлених перевіркою порушень. При цьому в приписі повністю зазначено обставини, встановлені актом перевірки від 18.06.2021.

Суд не бере також до уваги посилання позивача на те, що розрахунок розміру шкоди не містить дату його складання, оскільки це спростовано доказами по справі, а відсутність відомостей щодо отримання особисто позивачем як розрахунку розміру шкоди так і повідомлення не може бути окремою підставою для скасування оскаржуваного припису.

Відповідно до статті 162 Земельного кодексу України охорона земель - це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Статтею 163 Земельного кодексу України передбачено, що завданнями охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель.

Згідно із ст.164 Земельного кодексу України охорона земель, у тому числі, включає: обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування; захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів; попередження погіршення естетичного стану та екологічної ролі антропогенних ландшафтів.

Відповідно до пункту «в» статті 183 Земельного кодексу України одним із основних завдань землеустрою є встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Згідно із пунктом «г» статті 184 Земельного кодексу України землеустрій, зокрема, передбачає обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами.

Відповідно до ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Разом з тим, згідно із ч. 7 ст. 41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність на земельній ділянці двоповерхової будівлі з окремими кімнатами, перед якою розташовано басейн, є порушенням цільового використання орендованої земельної ділянки та негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Між тим, жодні докази на підтвердження зміни цільового призначення земельної ділянки у матеріалах справи відсутні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки припис є правомірним за змістом, прийнятий в межах повноважень відповідача, визначених Законом № 963-IV, у суду відсутні підстави для визнання його протиправними та скасування. Відтак, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ) про визнання протиправними дій та скасування припису, - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.11.2021.

Суддя А.В. Сіпака