Справа № 640/20271/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Київській області, Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач 1), Національної поліції України (далі - відповідач 2), в якій просить:

визнати дії дисциплінарної комісії неправомірними щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення;

визнати протиправними витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 11 вересня 2019 року №475 о/с та Наказ НПУ від 06.09.2019 в частині 1 щодо звільнення зі служби поліції ОСОБА_1

скасувати витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 11 вересня 2019 року №475 о/с та Наказ НПУ від 06.09.2019 в частині 1 щодо звільнення зі служби поліції ОСОБА_1

поновити підполковника поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області.

стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби поліції є безпідставним та необґрунтованим. Разом з тим, позивач стверджує, що дисциплінарною комісією службове розслідування проведено поверхнево, не досліджувались обставини, які передбачені в частині 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) та пункту 1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 р. №230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 р. за №541/23073 (далі - Інструкція №230).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ пункту 1 наказу Національної поліції України №1695 від 06.09.2019 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Переяслав-Хмельницького відділу поліції та ГУНП в Київській області» щодо звільнення зі служби з поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в Київській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ №475/о/с від 11.09.2019 «По особовому складу», про звільнення зі служби з поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в Київській області.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в Київській області з 11.09.2019.

Стягнено з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 заробітну платну (середній заробіток) за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 11.09.2019 по 11.08.2021 у сумі 255 252 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в Київській області.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем та відповідачами подано апеляційні скарги.

В яких апелянти просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та позивач просить - прийняти нову, якою позов задоволити повністю, а відповідач просить - прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що на начальника Згурівського відділення поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом ГУ НП в Київській області №94 о/с від 15.02.2019 «По особовому складу» покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області), з 18 лютого по 17 травня 2019 року.

23.03.2019 о 07:31 год. до Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області по спецлінії « 102» надійшло повідомлення (вх. №34827446) від ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) про те, що її син ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) в нетверезому стані дебоширить та погрожує їй.

За викликом прибула група реагування Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області: старший інспектор-черговий сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області майор поліції Кирдода Олег Петрович; інспектор сектору реагування патрульної поліції №4 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Петрик Олександр Олександрович; поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Терещенко Олени Іванівни; поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Дерія Віталій Васильович; поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області сержант поліції Даценко Олег Григорович; поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Кузьков Костянтин Сергійович.

31.03.2019 за « 102» надійшло звернення від ОСОБА_2 , що 23.03.2019 р. працівники поліції приїхали на виклик та побили сина ОСОБА_3 .. Звернення ОСОБА_2 зареєстровано в Журналі №306 єдиного обліку заяв і повідомлень про вченні кримінальні правопорушення та інші події (вх. №1667).

Рапортом старшого інспектора - чергового Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області О. В Рожа доведено до відома т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 про надходження на спецлінію « 102» звернення від ОСОБА_2

Т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 надав доручення начальнику сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Семенко Д. О. зареєструвати звернення до ЖЄО, провести перевірку, прийняти рішення та надати відповідь заявнику.

31.03.2019 ОСОБА_3 надав письмову заяву про відмову в наданні пояснень стосовно отриманих пошкоджень.

09.04.2019 начальником СКЗ Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Семенко Д. О. підготовлено Висновок по матеріалам ЖЄОЗП №1667 від 31.03.2019 про закінчення перевірки по матеріалам, які надійшли до чергової частини Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, вказано, що за результатами перевірки порушення законодавства не встановлено. Висновок затверджено 09.04.2019 т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1.

09.04.2019 листом №1667 т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про результати проведеної перевірки.

27.03.2019 о 16:23:00 на гарячу лінію Національної поліції України від ОСОБА_3 надійшло повідомлення (реєстраційний №461217) про те, що працівники Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, які 23.03.2019 близько 12:00 год прибули на виклик по спецлінії « 102» за місцем проживання заявника, за фактом конфлікту заявника з матір`ю, працівник із застосуванням спецзасобу гумового кийка та газового балончика зі слів заявника безпідставно наніс тілесні ушкодження, удари по всьому тілу заявника, який лежав на ліжку. На момент звернення заявник знаходиться на стаціонарному лікуванні в Переяслав-Хмельницькій центральній лікарні.

08.04.2019 т.в.о. начальника Департаменту внутрішньої безпеки Київського обласного управління Національної поліції України Пархоменко Ю. О. направив звернення начальнику Головного управління Національної поліції в Київській області Ценову Д. М. для проведення перевірки з боку окремих працівників Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

11.04.2019 начальник Головного управління Національної поліції в Київській області Ценов Д. М. надав доручення заступнику начальника управління - начальнику ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області Андрєєву К. В. (основний виконавець) та т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 №Я-212ГЛ з проханням провести перевірку наведених фактів разом з КОУ ДВБ НПУ та вжити заходів згідно вимог законодавства. Про результати перевірки та вжиті заходи необхідно було повідомити автора звернення та КОУ ДВБ НПУ до 23.04.2019.

15.04.2019 заступник начальника управління - начальнику ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області Андрєєв К. В. визначив виконавцем старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Київській області Бойка С. С. В свою чергу, 19.04.2019 р. старший інспектор відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Київській області Бойко С. С. переправив звернення ОСОБА_3 до т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 для проведення службового розслідування.

16.04.2019 т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 надав доручення №9-59ГЛ начальнику сектору превентації Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Полтавцю С. В. розглянути звернення ОСОБА_3 (ЖЄОЗП №2033 від 16.04.2019), який в свою чергу передоручив розгляд заяви інспекторові СРПП №3 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області старшому лейтенанту поліції Солов`ю А. В.

21.04.2019 від ОСОБА_3 до Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області надійшла заява з проханням не розглядати матеріали за фактом отримання останнім тілесних ушкоджень, що мало місце 23.03.2019, вказано про відсутність претензій будь-якого характеру.

21.04.2019 інспектором СРПП №3 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області надано Висновок по матеріалам ЖЄОЗП №2033 від 16.04.2019 про закінчення перевірки за зверненням ОСОБА_3 . Висновок затверджено 21.04.2019 т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1.

18.06.2019 начальник Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України полковник поліції Сергєєв Олексій подав Голові Національної поліції України рапорт (вх. №19634 від 20.06.2019), в якому пропонується провести службове розслідування за фактом неприйняття працівниками Переяслав-Хмельницького ВП рішення відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України за заявою ОСОБА_3 про заподіяння йому поліцейськими тілесних ушкоджень.

Наказом Національної поліції України від 01.07.2019 №636 «Про призначення і проведення службового розслідування» призначено службове розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни поліцейськими Головного управління Національної поліції в Київській області 23.03.2019 під час реагування на повідомлення громадян про порушення публічного порядку, застосування поліцейських заходів до громадянина ОСОБА_3 , а також неналежного реагування працівниками вказаного Головного управління на звернення останнього від 27.03.2019 на гарячу лінію Національної поліції про незаконні дії поліцейських, відповідно до статей 14 та 15 Дисциплінарного статуту.

31.07.2019 т.в.о. начальника ДОАЗОР Національної поліції України Б. Вежнавець надав Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України Довідку за результатами службового розслідування щодо можливого порушення поліцейськими Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області службової дисципліни.

Наказом Національної поліції України від 01.08.2019 №774 «Про продовження службового розслідування» продовжено термін проведення службового розслідування на один місяць.

Висновком Дисциплінарної комісії Національної поліції України від 30.08.2019 за результатами службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області встановлено, що ОСОБА_1 , на порушення абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 №223/33194 (далі - Порядок №100), несумлінно поставився до виконання своїх службових обов`язків в частині контролю за дотриманням службової дисципліни, отримавши заяву ОСОБА_2 про фактичне скоєння стосовно її сина ОСОБА_3 , злочину, будь-яких дій щодо повернення матеріалів до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування не вжив.

На підставі викладеного вище, дисциплінарна комісія дійшла висновку, закінчити службове розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника ДОАЗОР Національної поліції України полковника поліції Сергєєва О. О. , щодо можливого порушення службової дисципліни працівниками Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Дисциплінарна комісія рекомендувала, за неналежне виконання пунктів 1, 3, 6, частини 3 статті 1, підпункті 7 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту, частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ, пунктів 1, 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706 (надалі- Правила №1179), пункту 1, підпункту 3 пункту 7 розділу ІV, пункту 5 розділу V Порядку №930, абзацу 2 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1377, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р. №1498/27943 (далі - Інструкція №1377), абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100, частини 3 статті 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VІІІ підполковником поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, звільнити зі служби в поліції.

Наказом Національної поліції №1695 від 06.09.2019 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Переяслав-Хмельницького відділу поліції та ГУНП в Київській області» за неналежне виконання пунктів 1, 3, 6, частини 3 статті 1, підпункті 7 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту, частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ, пунктів 1, 3 розділу V Правил №1179, пункту 1, підпункту 3 пункту 7 розділу ІV, пункту 5 розділу V Порядку №930, абзацу 2 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №1377, абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100, частини 3 статті 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 р. №794-VІІІ підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, звільнено зі служби з поліції.

09.09.2019 листом №4965/12/6/01-2019 начальник Департаменту кадрового забезпечення направив начальнику ГУНП у Київській області копію Висновку службового розслідування, проведеного Дисциплінарною комісією Національної поліції України.

Наказом №475/о/с від 11.09.2019 «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 підполковника поліції ОСОБА_1 (0102919), начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції, 11.09.2019.

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII (надалі - в редакції, на час виникнення спірних правовідносин).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як визначено в пунктах 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут.

Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту під дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

За положеннями частини 2 та 3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частинами 1 та 3 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачені в Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України 07.11.2018 №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (надалі- Порядок №893).

Відповідно до пункту 2 розділу VІ Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Як встановлено на підставі матеріалів справи, за наказом Голови Національної поліції України С. Князєва від 01.07.2019 було проведено службове розслідування за результатами якого складено Висновок Дисциплінарної комісії Національної поліції України від 30.08.2019.

Відповідно до частини 1 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

В частині 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, шо під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Водночас, відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VІ Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Відповідно до пункту 4 розділу VІ Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

- обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

- пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

- пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

- обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Порядку №893 резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

В описовій частині Висновку Дисциплінарної комісії Національної поліції України від 30.08.2019 зазначається, що позивач:

- на порушення положень пункту 5 розділу V Порядку №930 доручив розгляд звернення ОСОБА_3 від 27.03.2019 начальнику сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВПГУНП в Київській області Полтавцю С. В.;

- на порушення вимог частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», підпунктів 7, 8 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту, пункту 1, підпункту 3 пункту 7 розділу ІV Порядку №930, абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100 несумлінно поставився до виконання своїх службових обов`язків в частині контролю за дотриманням службової дисципліни, отримавши заяву ОСОБА_3 про фактичне скоєння стосовно нього злочину, будь-яких дій щодо повернення матеріалів до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування не вжив;

- залишив без належного розгляду та прийняття рішення на заяву ОСОБА_2 на неправомірні дії окремих поліцейських Переяслав-Хмельницького ВП, в порушення частин 3 статті 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» територіальний підрозділ Державного бюро розслідувань не проінформував;

- залишив без належного розгляду та прийняття рішення на заяву ОСОБА_3 на неправомірні дії окремих поліцейських Переяслав-Хмельницького ВП, в порушення частин 3 статті 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» територіальний підрозділ Державного бюро розслідувань не проінформував;

- на порушення абзацу 2 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №1377 доручив розгляд матеріалів ЖЄО №1667 від 31.01.2019 начальнику сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Семенко Д. О. ;

- на порушення абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100 несумлінно поставився до виконання своїх обов`язків в частині контролю за дотриманням службової дисципліни, отримавши заяву ОСОБА_2 про фактичне скоєння стосовно її сина ОСОБА_3 злочину, будь-яких дій щодо повернення матеріалів до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування не вжив.

Водночас, як вбачається із змісту Висновку Дисциплінарної комісії Національної поліції України від 30.08.2019, в описовій частині дисциплінарною комісією не вказано:

- пояснення безпосереднього керівника т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 щодо обставин справи;

- обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 , визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку.

Таким чином, суд погоджується із позицією позивача, що Висновок Дисциплінарної комісії Національної поліції України від 30.08.2019 не містить обов`язкових відомостей, які передбачені пункту 4 розділу VІ Порядку №893.

Відповідно до частини 2 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Колегія суддів зазначає, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Як вбачається із Рапорту начальника ДОАЗОР Національної поліції України О. Сергєєва від 18.06.2019 останній 13.06.2019 провів телефонну бесіду із ОСОБА_3 в якій він підтвердив факт заподіяння йому тілесних ушкоджень поліцейськими Переяслав-Хмельницького ВП та повідомив, що поліцейські несподівано без жодного попередження застосувавши сльозогінний газ та гумові кийки, заподіяли йому тілесні ушкодження, унаслідок чого він був госпіталізований до лікарні, де 21.04.2019 поліцейський Переяслав-Хмельницького ВП схилив його до написання заяви про відсутність претензій.

Однак, як вбачається із матеріалів службового розслідування члени дисциплінарної комісії пояснення у заявника ОСОБА_3 не отримували, не з`ясовували у ОСОБА_3 обставини отримання тілесних ушкоджень, не з`ясовували причини відмови ОСОБА_3 від надання пояснень працівникам Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області від 31.03.2019 та причини відкликання ОСОБА_3 власної заяви 21.04.2019.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до складеного Акту виїзду за місцем проживання ОСОБА_3 від 09.07.2019 за №1635/109/1010/01-19, в якому вказано про відсутність ОСОБА_3 за адресою проживання, оскільки як вбачається із даного Акту із ОСОБА_3 не намагались зв`язатись по телефону. Крім того, службове розслідування тривало два місяці (з 01.07.2019 по 01.09.2019), натомість до ОСОБА_3 виїжджали лише один раз.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги положення пунктом 5 розділу VI Порядку №893 відповідно до якого, у разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування.

Також звертає увагу, що не отримання пояснень від самого заявника свідчить про відсутність повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування.

З урахуванням правової позиції, викладеній у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач вказує, що позивач в порушення статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» залишив без належного розгляду та прийняття рішення скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії окремих поліцейських Переяслав-Хмельницького ГУ ВП в Київській області, заходів щодо внесення відомостей за вказаною скаргою до ЄРДР не вжив, не повернув заяву до чергової частини та не проінформував територіальний підрозділ Державного бюро розслідувань про можливе вчинення кримінального порушення.

Однак, колегія суддів критично ставиться до вказаного посилання з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що інші органи державної влади, отримавши інформацію про кримінальне правопорушення, віднесені до підслідності Державного бюро розслідувань, зобов`язані невідкладно внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та негайно повідомити про це начальника (керівника) територіального управління Державного бюро розслідувань.

В частині 1 та 4 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, заява ОСОБА_3 надійшла 27.03.2019 на гарячу лінію Національної поліції України. В подальшому, 08.04.2019 т.в.о. начальника Департаменту внутрішньої безпеки Київського обласного управління Національної поліції України Пархоменко Ю. О. направив звернення начальнику ГУНП в Київській області Ценову Д. М. для проведення перевірки з боку окремих працівників Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194 керівник головного управління Національної поліції та його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, у разі встановлення в отриманій(ому) від уповноваженої службової особи заяві (повідомленні) відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно повертає її (його) до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, приймає до уваги посилання позивача, що першими керівними особами, які отримали інформацію про кримінальне правопорушення є т.в.о. начальника Департаменту внутрішньої безпеки Київського обласного управління Національної поліції України Пархоменко Ю. О. та начальник Головного управління Національної поліції в Київській області Ценов Д. М .

Більше того, відповідно до наказу Національної поліції України від 01.07.2019 №636 «Про призначення і проведення службового розслідування» призначено службове розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни саме поліцейськими Головного управління Національної поліції в Київській області. Натомість, як вбачається із матеріалів службового розслідування пояснень від т.в.о. начальника Департаменту внутрішньої безпеки Київського обласного управління Національної поліції України Пархоменка Ю. О. та начальника ГУНП в Київській області Ценова Д. М. отримано не було.

В пункті 1 розділу ІV Порядку №930 передбачено, що керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Як вбачається із матеріалів службового розслідування, після отримання доручення від ГУ НП в Київській області позивач 16.04.2019 надав доручення №9-59/ГЛ начальнику сектору превентації Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Полтавцю С. В. розглянути звернення ОСОБА_3 (ЖЄОЗП №2033 від 16.04.2019), який в свою чергу передоручив розгляд заяви інспекторові СРПП №3 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області старшому лейтенанту поліції Солов`ю А. В.

В пункті 2 розділу ІV Порядку №930 передбачено, що безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.

21.04.2019 від ОСОБА_3 до Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області надійшла заява з проханням не розглядати матеріали за фактом отримання останнім тілесних ушкоджень, що мало місце 23.03.2019, вказано про відсутність претензій будь-якого характеру.

Оскільки ОСОБА_3 відмовився від власної заяви, вона була врахована виконавцем під час підготовки висновку та надано на підпис т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 Суд критично ставиться до посилання відповідача про те, що позивачем було порушено пункт 1 розділу ІV Порядку №930 під час розгляду звернення ОСОБА_3 .

Колегія суддів також критично ставиться до посилання відповідача, що позивачем не було здійснено розгляд звернення ОСОБА_2 від 31.03.2019 та не було надіслано відповідь на її звернення за результатами розгляду, а також не забезпечено контроль за реєстрацією результатів звернення ОСОБА_2 до Журналу реєстрації звернень громадян, передачу їх до служби діловодства.

Насамперед звертає увагу, що в Поясненнях від 02.08.2019 наданих ОСОБА_2 вказано, що на її адресу реєстрації надходила відповідь про розгляд її звернення.

Також критично ставиться до посилання відповідача, що позивач в порушення пункту 5 розділу V Порядку №930 доручив розгляд звернення ОСОБА_3 від 27.03.2019 начальнику сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВПГУНП в Київській області Полтавцю С. В., а звернення ОСОБА_2 від 31.03.2019 начальнику сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Семенко Д. О. оскільки вони є потенційно зацікавленими особами у результатах розгляду та не мають відповідної компетенції.

Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку №930 забороняється надсилати скарги громадян для розгляду тим органам (підрозділам) поліції або їх посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а також тим, які не мають повноважень для їх розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, дії начальника сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВПГУНП в Київській області Полтавця С. В. в зверненні ОСОБА_3 , та дії начальнику сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Семенко Д. О. в зверненні ОСОБА_2 не оскаржуються.

Окрім зазначеного звертає увагу, що 23.03.2019 на виїзд прибула група реагування Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області у складі:

- старший інспектор-черговий сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області майор поліції Кирдода Олег Петрович;

- інспектор сектору реагування патрульної поліції №4 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Петрик Олександр Олександрович;

- поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Терещенко Олени Іванівни;

- поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Дерія Віталій Васильович;

- поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області сержант поліції Даценко Олег Григорович;

- поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Кузьков Костянтин Сергійович

Відповідачем не надано жодного обґрунтування, що начальник сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Полтавець С. В. та начальник сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Семенко Д. О. були потенційно зацікавлені в результатах розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Колегія суддів приймає до уваги Пояснення старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Київській області Бойка С. С. від 19.08.2019, в яких останній вказав, що він переправив звернення ОСОБА_3 від 27.03.2019 до т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 для проведення службового розслідування. Жодного повідомлення безпосереднього керівника про наявність відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, не вчинялось. Суд також приймає до уваги Довідку старшого інспектора-начальника приймальні громадян ВДЗ ГУНП в Київській області Юлії Будник від 07.08.2019 де вказано, що працівники ІОС УКЗ ГУ скерували звернення ОСОБА_3 для проведення подальшої перевірки до Переяслав-Хмельницького ВП.

Таким чином, до т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 отримав від ГУНП в Київській області звернення ОСОБА_3 від 27.03.2019 саме для проведення перевірки, та на виконання доручень керівництва надав відповідні доручення працівникам Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

При цьому, не приймає до уваги, що в пунктах 14 та 28 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» Посадової інструкцію начальника сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, затвердженого т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області від 29.01.2019 передбачено, що начальник сектору кадрового забезпечення Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області бере участь у проведені службових розслідувань за фактами вчинення працівниками ВП надзвичайних подій та неправомірних дій та забезпечує виконання окремих доручень начальника ВП.

Окрім того, відповідно до положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідачем не надано до суду Посадової інструкції начальника сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Полтавця С. В., яка б могла довести факт відсутності у останнього повноважень розглядати заяви, які надійшли за дорученням від начальника Головного управління Національної поліції в Київській області щодо проведення службового розслідування.

З врахуванням приписів пункту 5 розділу VI Порядку №893, відповідно до якої відсутність документів трактується на користь поліцейського, суд критично ставиться до довідки про відсутність Посадової інструкції начальника сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Полтавця С. В., та розцінює, що у начальника сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Полтавця С. В. були повноваження на розгляд звернення ОСОБА_3 .

За таких обставин суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку відбулось порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, а тому не здійснено проведення повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування.

Щодо обставин встановлення порушення позивачем вимог частини 1 статті 8, пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 6, частини 3 статті 1, підпункті 7 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту та абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ, пунктів 1, 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до пунктів 1, 3, 6, частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Відповідно до підпункті 7 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.

Керівник органу (підрозділу) поліції повинен: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих; відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, відповідність їх законодавству України; об`єктивно оцінювати виконання службових обов`язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог цих Правил - ініціювати притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України; заохочувати етичну поведінку; запобігати виникненню конфлікту інтересів у діяльності підлеглих, а в разі виникнення - сприяти його оперативному вирішенню.

В судовому засіданні відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які свідчили про порушення позивачем частини 1 статті 8, пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 6, частини 3 статті 1, підпункті 7 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту та абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ, пунктів 1, 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських.

Згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час вирішення питання про те, чи було звільнення, як захід дисциплінарного впливу пропорційним до вчиненого порушення, суд має врахувати, зокрема, характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

З урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі №21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, в ході службового розслідування обставини вчинення порушення вимог законодавства позивачем не з`ясовані, вина позивача не доведена. Ні матеріали службового розслідування, ні інші доводи відповідача, не доводять наявності в діях позивача фактів та обставин, які б можна було розцінити як порушення позивачем службової дисципліни чи Правил етичної поведінки поліцейських.

Так, на думку суду, звільнення з посади позивача здійснено не у відповідності вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Колегія суддів констатує, що відповідач не надав доказів того, що дії позивача завдали істотної шкоди інтересам служби чи такі дії порочать честь працівника поліції, підривають довіру та авторитет органів поліції та є несумісним із подальшим проходженням служби.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із позивачем про протиправність звільнення зі служби з поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

Відповідно до частини 1 статті.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 4 статті 242 КАСУ рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 2 статті 9 КАСУ визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, оскаржуваний позивачем витяг із наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.09.2019 №475 о/с ґрунтується на висновках наказу Національної поліції №1695 від 06.09.2019 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Переяслав-Хмельницького відділу поліції та ГУНП в Київській області».

Наказом Національної поліції України №1695 від 06.09.2019 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Переяслав-Хмельницького відділу поліції та ГУНП в Київській області» щодо позивача було прийнято рішення про звільнено із посади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є також визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Національної поліції України №1695 від 06.09.2019 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Переяслав-Хмельницького відділу поліції та ГУНП в Київській області» щодо звільнення зі служби з поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

З метою захисту прав та інтересів суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати пункт 1 наказу Національної поліції України №1695 від 06.09.2019 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Переяслав-Хмельницького відділу поліції та ГУНП в Київській області» щодо звільнення зі служби з поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

Відповідно частин 1 та 2 статті 6 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльність держави.

Колегія суддів застосовує принцип верховенства права з урахуваннями судової практики європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, включаючи процес прийняття оскаржуваного наказу.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

В рішенні ЄСПЛ за заявою №37801/97 від 01.07.2003 по справі «Суомінен проти Фінляндії» Суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. В рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні ЄСПЛ від 27.09.2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо вимог позивача про нарахування йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду України від 14.01.2014 р. №21-395а13 зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) (далі - Порядок).

Відповідно до вимог пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзаці 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як убачається з пункту 6 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 №13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до Довідки відповідача від 21.11.2019 № 785 нарахована заробітна плата позивача склала: серпень 2019 р. - 16 806,93 грн., липень 2019 р. - 16 300,92 грн. (загальна сума становить 33 107,85 грн.)

Загальна кількість робочих днів за період липень-серпень 2019 року становить - 62 день.

З урахуванням викладеного, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складав 534 грн. 00 коп. (33 107,85 грн. (розмір заробітної плати за 2 останні місяці, що передували звільненню): 62 (кількість робочих днів)).

Відповідно до Довідки про здійснення кінцевих розрахунків при звільненні від 21.11.2019 р. №783, за 11 календарних днів вересня 2019 р. позивачу було нараховано - 5 135 грн. 03 коп., а виплачена сума - 5 058 грн. 00 коп.

Враховуючи, що відповідачем було виплачено позивачу заробітну плату за 11 календарних днів вересня 2019 р., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинно бути здійснено за період з 20.09.2019 по 11.08.2021. Згідно з листів Міністерства соціальної політики України та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України кількість робочих днів за період з 20.09.2019 по 11.08.2021 становить 477, зокрема:

- 77 днів - врахуванням листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» - кількість робочих днів за вересень 2019 року - 13 день (до розрахунку приймається 13 робочих днів, оскільки за 11 календарних днів позивачу було проведено виплату), жовтень 2019 року - 22 день; листопад 2019 року - 21 днів, грудень 2019 року - 21 днів;

- 251 днів - з врахуванням листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 р. № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» - кількість робочих днів за 2020 рік;

- 150 днів - з врахуванням листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік»- кількість робочих днів січень 2021 року - 19 днів, лютий 2021 рок - 20 днів, березень 2021 року - 22 дні, квітнень 2021 року - 22 дні, травень 2021 року - 18 днів, червень 2021 року - 20 днів, липень 2021 року - 22 дні, серпень 2021 року (станом на 11.08.2021) - 8 днів.

Таким чином стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає за 477 робочих днів та складає 255 252 грн. 00 коп. (478 (кількість робочих днів) * 534 грн. 00 коп. (середньоденний заробіток)).

Згідно з вимогами статті 371 КАСУ негайно виконуються рішення суду, зокрема, про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості допущення постанови суду до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Київській області, Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль