Справа № 420/13520/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду із позовом звернулося Головне управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з позивача, суму заборгованості: - по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 507,48 грн; - по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 207,83 грн; - по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4706,51 грн; - по єдиному податку з фізичних осіб на суму 4863,25 грн; - по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 116295,65 грн.

Позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована 18.03.2013 року та перебуває на обліку як платник податків у Біляївській ДПІ ГУ ДПС.

Станом на 10.06.2021 року відповідно до довідки - розрахунку заборгованості та інтегрованих карток платника, податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, податку на доходи фізичних осіб; що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становить - 164147,18 грн., а фактичному стягненню відповідно до розрахунку заборгованості підлягає сума у розмірі 126580,72 грн.

Заборгованість по єдиному податку виникла в результаті заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №4638/П від 21.03.2017 року на суму 4859,51 грн. (основний платіж) та нарахована пеня на суму 3,74грн.

За результатами визначення податкових зобов`язань в податковій декларації про майновий стан і доходи № від 09.02.2021 року виникла заборгованість по військовому збору на суму 507,48 грн (основний платіж), по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла на суму 4706,51 грн (основний платіж).

Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті не сплати визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання за вказаним податком відповідно до податкових-повідомлень рішень від 07.05.2018 року №0-1509 на суму 4 940,00 грн; №0-1509 на суму 12 742,00 грн; №0-1509 на суму 12 755,20 грн; № 0-1509 на суму 57,60 грн; №0-1509 на суму 1 794,40 грн, а також податкових-повідомлень рішень від 30.06.2020 року №0-1509 на суму 33 267,16 грн; №0-1509 на суму 4 680,02 грн; №0-1509 на суму 33 232,73 грн; №0-1509 на суму 12 884,14 грн; №0-1509 від 30.06.2020 року на суму 150,23 грн.

У зв`язку з несплатою податкового боргу позивачу направлена податкова вимога форми «Ф» « 223296-53 від 24.09.2019 року, проте податковий борг не сплачений, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.08.2021 позовну заяву залишено без руху позивачу наданий строк для усунення недоліків позову (а.с. 45).Ухвалою суду від 25.08.2021 року продовжено строк для усунення недоліків позову (а.с. 54).

Ухвалою суду від 21.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 65).

Позивач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на пред`явлення вимоги про стягнення податкового боргу на підставі податкових повідомлень-рішень від 07.05.2018 та заборгованості по єдиному податку на суму 4859,51 грн за 2017 рік позивачем порушено строки пред`явлення вказаних вимог, встановлені ст.102 ПКУ. На думку позивача п.52-2 розділу 10 Перехідних положень стосується лише проведення документальних та фактичних перевірок.

Відповідач посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 11.06.2020 року у справі №823/127/17, згідно з яким контролюючий орган має право ініціювати стягнення коштів тільки в межах 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідач не заперечує, що вона є власником об`єктів нерухомості, на які нараховано податкове зобов`язання, за адрессами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 . Проте вона є власником майна як фізична особа, а не фізична особа-підприємець. Вказані об`єкти нерухомого майна, розташовані за вищенаведеними адресами не використовуються нею для здійснення підприємницької діяльності, а тому стягнення заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є безпідставним.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована Біляївською районною ДПІ Одеської області від 18.03.2013 року № 0063544, та перебуває на обліку як платник податків з 19.03.2013 (а.с. 29-30).

У відповідності до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017 № 4638П ОСОБА_1 було обрано ставку єдиного податку другої групи (а.с. 32-33).

Відповідно до статті 295 ПКУ платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Проте з серпня 2019 року позивачка не сплачувала єдиний податок у повному обсязі та згідно з розрахунком заборгованості, інтегрованою карткою платника податку по сплаті єдиного податку з фізичних осіб у позивачці виникла заборгованість по сплаті єдиного податку, яка станом на 01.04.2020 року склала 4859,51 грн. Крім того, 12.12.2019 року була нарахована пеня у сумі 3,74грн та заборгованість по єдиному податку склала 4863,25грн (а.с. 9,13-16)

Крім того, позивачкою подана декларація № від 09.02.2021 про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій нею самостійно визначені податкові зобов`язання: - по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4706,51грн; - по військовому збору на суму 507,48 грн (а.с.31). Проте самостійно визначені податкові зобов`язання позивачкою не сплачені, у зв`язку з чим виник податковий борг.

Судом також встановлено, що згідно інформаційних даних ДПС України за фізичною особою ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 рахуються наступні об`єкти нерухомості в с. Василівка Біляївського району Одеської області: - квартира по АДРЕСА_4 загальною площею 67,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухома майна 31374131; - нежитлова будівля по АДРЕСА_2 , загальною площею 224,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 38412208; - нежитлова будівля по АДРЕСА_2 , загальною площею 1594,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414367; - нежитлова будівля по АДРЕСА_2 , загальною площею 617,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414485; - нежитлова будівля по АДРЕСА_2 , загальною площею 3185,5 кв.м., - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414682. 1/2 частка власності.

Статтею 266 ПКУ визначено, що фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками подадку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості .

Згідно з пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПКУ податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Пунктом 266.10 ст.266 ПКУ визначено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 266 ПКУ ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за період 2017 року (а.с. 37-38) згідно з податковими рішеннями-повідомленнями від 07.05.2018: № 0-1509 на суму 57,60 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31374131); - № 0-1509 на суму 1794,40 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38412208); - № 0-1509 на суму 12755,2 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414367); -№ 0-1509 на суму 4940,00 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414485); - № 0-1509 на суму 12742,00 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414682).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкові повідомлення-рішення отримані 11.03.2019 року(а.с. 38), позивачкою не оскаржені та відповідно податкові зобов`язання є узгодженими, проте у встановлений ПКУ строк податкові зобов`язання не сплачені, у зв`язку з чим виник податковий борг.

За період 2019 року контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання позивачці податковим рішення-повідомленням від 30.06.2020 (а.с. 35-36):- № 0-1509 на суму 150,23 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31374131);- № 0-1509 на суму 4680,02 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38412208);- № 0-1509 на суму 33267,16 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414367);- № 0-1509 на суму 12884,14 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414485);№ 0-1509 на суму 33232,73 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38414682)

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення дані податкові повідомлення-рішення отримані 14.08.2020 (а.с. 36), позивачкою не оскаржені та відповідно податкові зобов`язання є узгодженими, проте у встановлений ПКУ строк податкові зобов`язання не сплачені, у зв`язку з чим виник податковий борг.

В зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 223296-53 від 24.09.2019, яку було направлено платнику рекомендованим листом, та отримано відповідачем 30.12.2019.

Проте податковий борг не сплачений у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідачем у відзиві на позов не спростовується наявність податкового боргу вказаного у позові, проте вона просить відмовити у задоволення позову з підстав того, що об`єкти нерухомості не використовуються нею як фізичною-особою підприємцем, а також з підстав того, що позивачем пропущений строк звернення до суду з огляду на те, що минув строк давності встановлений ст.102 ПКУ, а тому контролюючий орган не може ініціювати його стягнення.

Проте суд вважає доводи відповідача не ґрунтуються на положеннях законодавства та встановлених обставинах по справі.

Зокрема, позивач не спростовує того, що вона повинна сплачувати єдиний податок, оскільки відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017 № 4638П нею обрано ставку єдиного податку другої групи. Позивач у відзиві посилається на те, що борг по єдиному податку у сумі 4859,51 грн виник за 2017 рік, проте це не відповідає встановленим обставинам по справі. Згідно з інтегрованою карткою платника податку по сплаті єдиного податку з фізичних осіб у позивачці станом на початок серпня 2019 року рахувалась переплата, на кінець серпня виникла заборгованість у розмірі 367,31грн, яка у наступному збільшувалась та станом на 01.04.2020 року склала 4859,51 грн.

Також у відзиві на позов відповідач незважаючи на те, що просить відмовити у задоволенні позову про стягнення боргу, не заперечує наявності його по сплаті самостійного визначеного у декларації про майновий стан і доходи № від 09.02.2021 по сплаті військовому збору на суму 507,48 грн та по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4706,51грн та не надав будь-яких доказів сплати вказаної заборгованості.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача як на підставу відмови у задоволенні позову, що наявні у неї об`єкти нерухомості не використовувались у господарської діяльності, оскільки податок на нерухоме майно фізичних осіб не залежить від того використовується це майно чи ні фізичною особою як підприємцем.

Крім того, відповідач вважає, що він не повинен сплачувати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 07.05.2018 року, оскільки ці зобов`язання визначені за 2017 рік, а посилання контролюючого органу на застосування п.52-2 підрозділу 10 Перехідних положень ПКУ щодо зупинення перебігу строку давності встановленого ст.102 ПКУ є неправомірними.

Вказані доводи позивача суд не приймає до уваги у зв`язку з тим, що відповідно до ст.266 ПКУ базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік. Податокве зобов`язання визначається контролюючим органом до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Таким чином, у відповідності до вказаних норм податкові зобов`язання відповідачу з вказаного податку були визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 07.05.2018 року, тобто до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) - 2017.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкові повідомлення-рішення отримані 11.03.2019 року

Пунктом 266.10 ст.266 ПКУ визначено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідач повинна була сплатити податкові зобов`язання протягом 60 днів, починаючи з 11.03.2019 року, проте не сплатила, у зв`язку з чим у неї виник податковий борг, з 61 дня після спливу строку наданого до сплати податкового зобов`язання.

Таким чином, строк встановлений ст.102 ПКУ не сплинув.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст.102 цього Кодексу.

Посилання відповідача, що вказана норма стосується тільки проведення перевірок, є лише помилковою думкою відповідача, оскільки сама норма не визначає та не наводить перелік будь-яких правовідносин, на які поширюється зупинення перебігу строків давності, передбачених ст. 102 ПКУ, так і не визначає будь-яких виключень,переліку правовідносин, на які не розповсюджується дія зупинення перебігу строків давності, передбачених ст.102 ПКУ.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 126580,72грн

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 223296-53 від 24.09.2019, яку було направлено платнику рекомендованим листом, та отримано відповідачем 30.12.2019.

Відповідно до статті 59.5 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 139, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави податковий борг у сумі 126580,72 грн: по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 4863,25грн; з військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 507,48 грн; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 4706,51 грн; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 116503,48грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва