Справа № 120/7589/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2021 р. Справа № 120/7589/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки (далі - відповідач).

За змістом позову позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки від 08.06.2021 №227718 та №227719. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийняті відповідачем із порушенням норм діючого законодавства. Зокрема, відповідачем не вірно визначено особу автомобільного перевізника, адже ТОВ "ПЛ-Авто" за договором оренди автотранспорту №1 від 01.04.2021 користувалось автомобілем МАN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем МАN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_3 , відтак, саме ТОВ "ПЛ-Авто", а не позивач є автомобільним перевізником.

Крім того, представник позивача звертає увагу, що, як вбачається із акту № 272279 від 26.04.2021, посадовими особами відповідача зазначено, що автомобільним перевізником виступає саме ТОВ «ПЛ - Авто». Отже, на момент здійснення габаритно-вагового контролю та складання матеріалів працівникам відповідача, було достеменно відомо, що перевізником у спірних правовідносинах виступав ТОВ «ПЛ - Авто», а не власник транспортного засобу.

Також стороною позивача вказується про порушення процедури здійснення державного контролю. Так, відповідач в порушення вимог п. 26 Порядку № 1567, розглянув справу без участі позивача, не повідомив про дату та час розгляду справи, що призвело до протиправного притягнення до відповідальності, особи яка не вчиняла правопорушення та надання можливості їй скористатись правом надання свої пояснень (заперечень) щодо факту порушення та надання доказів на спростування доводів відповідача. Оскаржувані постанова, на переконання представника позивача, винесені неуповноваженою особою та із врахуванням Методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, дія якої не розповсюджується на транспорті засобі, які перевозять подільний та наливний вантаж.

З огляду на зазначене, позивач вважає постанови від 08.06.2021 №227718 та №227719 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 16.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків останньої.

26.07.2021 позивачем усунуто недоліки, визначені ухвалою від 16.07.2021.

Ухвалою від 30.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення. Також даною ухвалою вирішено витребувати у Подільського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для винесення постанов від 08.06.2021 №227718 та №227719.

26.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зокрема, вказує, що під час зважування транспортного засобу MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом BODEX реєстраційний номер НОМЕР_4 , встановлено фактичне навантаження на строєну вісь 24,550 т при нормативно допустимих 22 т. У свою чергу, 08.06.2021 проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо акту № 272393 від 28.04.2021 та №272279 від 26.04.2021 та матеріалів вагового контролю, на розгляд якої ОСОБА_1 не прибув, жодних документальних або інших доказів, які б спростували факт перевищення транспортних засобів габаритно вагових параметрів не надав, жодних клопотань документів на адресу управління не надходило, тому в.о. Заступника Подільського міжрегіонального управління Укртранснбезпеки прийняте рішення про винесення постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів № 227718 від 08.06.2021 за порушення ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 1700 грн. та № 227719 від 08.06.2021, за порушення ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 грн.

З приводу доводів позивача про винесення оскаржуваних постано неуповноваженою особою, представник відповідача вказує, що на момент винесення постанов № 22718-227719 від 08.06.2021 ОСОБА_2 згідно з наказом № 740 к від 31.05.2021 виконував обов`язки заступника начальника Подільського міжрегіонального Управління, начальника відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Вінницькій області, тому мав законне право на винесення постанов № 22718- 227719 від 08.06.2021.

Відтак, на переконання відповідача, оскаржувані постанови є правомірними та не підлягають скасуванню.

30.09.2021 до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 01.10.2021 вирішено забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.06.2021 року №227719 у межах виконавчому провадження №66793828 до набрання законної сили рішення суду у справі №120/7589/21-а.

Правом на подання відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 26.04.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-12 320 км, посадовими особами Придністровського управління Укртрансбезпеки проведено перевірку транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 3709 від 26.04.2021 транспортний засіб позивача здійснював перевезення «суміші С-5» в кількості 22,700 т. Автомобільним перевізником визначено ТОВ «ПЛ-Авто».

В результаті перевірки складено акт від 26.04.2021, в якому зафіксовано відсутність свідоцтва про реєстрацію на причіп реєстрацій номер НОМЕР_5 та відсутність протоколу технічного стану на причіп.

28.04.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-12 320 км, посадовими особами Придністровського управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом BODEX реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 3939 від 28.04.2021 транспортний засіб позивача здійснював перевезення «суміші С-5» в кількості 24,100 т. Автомобільним перевізником визначено ТОВ «ПЛ-Авто».

За результатами перевірки складено акт від 28.04.2021 №272393 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно з яким в ході перевірки виявлено перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових обмежень, а саме: навантаження на строєну вісь - 24550 кг. Відповідальність за таке порушення передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт".

Окрім того, за результатами габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0051519 від 28.04.2021, в якому зафіксовано осьові навантаження, що становлять: 6,450 т. при нормативно допустимому навантаженні - 11 т; 8,950 т. при нормативно допустимому навантаженні - 11 т.; 24,550 т. при нормативно допустимому 22 т.

Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.12.2020 встановлено результати вагового контролю навантаження на кожну з осей, які становлять: 1 вісь - 6,450т.; 2 вісь - 8,950 т.; 3 вісь - 8,400 т.; 4 вісь - 7,700 т.; 5 вісь - 8450 т.; повна маса транспортного засобу - 39,950 т.

З огляду на виявлені порушення складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 866 від 28.04.2021 на суму 34,02 євро.

08.06.2021 за результатами розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт в. о. Заступника начальника Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанови №227718 та №227719, якими до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн. та 17000 грн. відповідно, за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103,Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-ІІІ),Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII(далі - Закон 30.06.1993 № 3353-XII),Закон України, «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV(далі - Закон від 08.09.2005 № 2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30(далі - Правила № 30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі -ПДР України № 1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями39і48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абз. 15 ч. 1ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Таким чином, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст. 33 Закону від 05.04.2001 № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (надалі - Орендодавець) та ТОВ «ПЛ-Авто» (надалі - Орендар) уклали договір оренди автотранспорту №1 від 01.04.2021. Відповідно до п. 1 такого договору Орендодавець передає в оренду, а Орендар приймає в тимчасове користування автомобіль MAN TGX 18.440, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно з п. 4.1 договір діє до 31.12.2022 з моменту приймання об`єкту оренди за актом прийому-передачі.

Окрім того, в матеріалах справи наявний акт прийому-передачі, який є додатком №1 до договору №1 від 01.04.2021, за змістом якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у користування автомобіль MAN TGX 18.440, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , що знаходяться за адресою: С. Зулінського, 14/А.

Також позивачем долучено до позовної заяви протокол погодження про договірну ціну, який є додатком до договору №1 від 01.04.2021 та трудову угоду № 1 від 23.04.2021, відповідно до змісту якої Замовник (ТОВ «ПЛ-Авто») доручає Виконавцю (Кондратюк М.П.) надавати послуги водія з 23.04.2021 по 17.05.2021.

Отже, вищезазначені транспортні засоби, під керуванням водія ОСОБА_4 на момент проведення контролю 26.04.2021 та 28.04.2021 перебували у законному користуванні у ТОВ «ПЛ-Авто».

За таких обставин, акти про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.04.2021 та від 28.04.2021, які складено без встановлення перевізника (належного суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт), не може бути належною підставою для притягнення позивача, як власника транспортного засобу, до адміністративно-господарської відповідальності.

Окрім того, факт того, що перевізником є саме ТОВ «ПЛ-Авто» підтверджується товаро-транспортними накладними № 3709 від 26.04.2021 та №3939 від 28.04.2021.

При цьому, в акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.04.2021 посадовими особами Укртрансбезпеки зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , згідно ТТН використовується ТОВ «ПЛ-Авто», однак відповідачем при прийняті оскаржуваної постанови не враховано даний факт та притягнуто до відповідальності не належного суб`єкта.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 09.08.2019 справа № 806/1450/16, яка в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для застосування.

Також судом враховано той факт, що ОСОБА_1 є одночасно фізичною особою-підприємцем, а також директором та засновником ТОВ «ПЛ-Авто», водночас відповідно до приписів ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Щодо доводів сторони позивача про не повідомлення ФОП ОСОБА_1 про розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд вказує, що відповідачем долучено до відзиву повідомлення про розгляд справ щодо порушень, визначених в актах від 26.04.2021 та від 28.04.2021, однак жодні докази, які б підтверджували направлення такого повідомлення ФОП ОСОБА_1 представником відповідача не надано.

Надаючи правову оцінку доводам представника позивача щодо відсутності відповідної методики для перевезення наливних вантажів, суд зазначає, що на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Однак, за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким і керувався відповідач.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02.08.2018 по справі №820/1420/17.

Окрім того, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що оскаржувані постанови підписані неуповноваженою особою, адже на момент винесення постанов № 22718-227719 від 08.06.2021 ОСОБА_2 згідно з наказом № 740 к від 31.05.2021 виконував обов`язки заступника начальника Подільського міжрегіонального Управління, начальника відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Вінницькій області, тому мав законне право не винесення постанов № 22718- 227719 від 08.06.2021.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарських штрафів від 08.06.2021 №227718 та №227719 є протиправними та підлягають скасуванню.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 4540,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

З приводу стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вказує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3статті 134 КАС України).

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Водночас стороною позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності витрат на правничу допомогу, відтак, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарських штрафів від 08.06.2021 №227718 та №227719.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036) територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 18.11.2021.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна