Справа № 540/2181/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/2181/21

Головуючий в І інстанції: Пекний А.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 12.08.2021 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати позивачу невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації, у межах своїх повноважень, вчинити дії щодо нарахування та виплати позивачу недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги; визнати протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати позивачу невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, у межах своїх повноважень, вчинити дії щодо нарахування та виплати позивачу недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року позов задоволено шляхом визнання протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язання Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплаченої суми допомоги. У відшкодуванні витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в мотивувальній та резолютивній частинах, та стягнути з відповідачів понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6492,20 грн., наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушенні норм процесуального права.

Також, позивачем подано клопотання про відшкодування на його користь витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 2747 грн.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 10.10.2016 року серії НОМЕР_1 .

30.04.2020 року на рахунок позивача нарахована разова грошова допомога до 5 травня за 2020 рік в сумі 1390 грн.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року № 3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2020 році має становити 8190 грн. (1638 грн. х 5).

З урахуванням виплачених коштів в розмірі 1390 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що сума недоотриманої позивачем разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році становить 6800 грн.

Крім того, при вирішенні спору, суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.09.2020 року у зразковій справі № 440/2722/20 (провадження № Пз/9901/14/20).

Щодо судових витрат суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять жодного документу на підтвердження повноважень адвоката Іщенка Андрія Івановича, з яким позивачем укладений договір про надання професійної правничої допомоги, позовна заява та клопотання про долучення доказів підписані саме позивачем, письмові докази, додані до позовної заяви також засвідчені особисто позивачем, судові засідання у справі не проводились.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданих позивачем документів не можливо встановити повноваження адвоката та його участь у складанні позовної заяви, клопотань або будь-яка інша участь у цій справі, у зв`язку з чим, у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

В свою чергу, в іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржено.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, у даній справі суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат має враховувати, що надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, що прямо передбачено ч. 9 ст. 139 КАС України.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспівмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Також, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Досліджуючи матеріали справи, колегією суддів встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання професійної правничої допомоги, укладений ОСОБА_1 та адвокатом Іващенко А.І., акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги за цим договором та довідку про оплату наданих послуг, що цілком відповідає наведеним вимогам ч. 7 ст. 139 КАС України, а тому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для відмови у повному обсязі у відшкодуванні понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на ненадання ордеру адвокатом позивача та ті обставини, що усі процесуальні документи подані до суду підписані безпосередньо позивачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду у даній справі не відповідають положенням ч. 1 ст. 26 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно яких документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, в тому числі, договір про надання правової допомоги, який наданий позивачем до клопотання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, досліджуючи питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який визначений в акті приймання-передачі наданих послуг, колегія суддів приходить до висновку, що оцінка дій, що полягали в отриманні інформації від клієнта, моніторингу законодавства, моніторингу судової практики, правовому аналізі спірної ситуації, визначенні способу захисту, консультації з клієнтом, підготовці позовної заяви, викладі її обов`язкових реквізитів, викладі положень законодавства, формулюванні та викладі її висновків, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору та його ціни, оскільки дана справа стосується виплати недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, у сумі 6800 грн.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що дана справа віднесена до справ незначної складності, є типовою до відношенню до зразкової справи № 440/2722/20, що розглядалась ВС, та її розгляд здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

З огляду на наведені висновки, оскільки оцінка дій, викладених в акті приймання-передачі наданих послуг на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи, також не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору та його ціни, предмету апеляційного перегляду - питанню щодо розподілу судових витрат, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи, що під час апеляційного розгляду адвокатом позивача підготовлено лише апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та будь-яких інших доказів щодо вчинення дій для розгляду справи в апеляційного порядку з боку адвоката позивача не надано, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи підлягають обмеженню сумою 500 грн., яка є співмірною з урахуванням наведених критеріїв.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу скасуванню із прийняттям нового судового рішення у цій частині про стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Також, з огляду на викладене, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи у сумі 500 грн.

При цьому, враховуючи, що у даній справі позов задоволено до двох відповідачів та визнано протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, та Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та рішення суду першої інстанції не оскаржено у цій частині відповідачами, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у сумі 1000 грн. (500 грн. з кожного), а також судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 500 грн. (250 грн. з кожного)

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу скасувати та прийняти нове судове рішення у цій частині.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у сумі 500 грн.

Стягнути з Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у сумі 500 грн.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 250 грн.

Стягнути з Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 250 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.11.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька