Справа № 640/18994/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у неправильному обрахуванні суми, яка належить до виплати позивачу з 01.01.2018, у зв`язку з перерахунком раніше призначеної пенсії, що відбувався на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 №103;

- зобов`язати відповідача провести і здійснювати у подальшому, до дня прийняття нового рішення про перерахунок пенсії, нарахування та виплату пенсії позивачу із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, окрім іншого, надбавок за особливості проходження військової служби, за режимні обмеження та премії, згідно довідки №43918 від 13.06.2012 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, та у розмірі 53 % від по новому нарахованого грошового забезпечення;

- стягнути з відповідача кошти на відшкодування збитків завданих правам позивача внаслідок його протиправних дій у розмірі 72 990,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що окремі положення нормативно-правового акту, на підставі якого було здійснено перерахунок її пенсії з 01.01.2018, визнані в судовому порядку протиправними та нечинними, а тому, на переконання позивача, з 01.01.2018 перерахунок пенсій особам, яким раніше її призначено за Законом №2262-ХІ, повинен проводитись без врахування норм Постанови КМУ від 21.02.2018 №103, що звужують чи обмежують їх права. Дії відповідача щодо обчислення розміру її пенсії у відповідності до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 позивач вважає протиправними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 03.09.2019 та з 01.01.2020 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, виплативши перераховану пенсію з урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить надати судовий захист правам позивачки у захисті яких відмовлено судом першої інстанції, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 березня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі відомостей про розмір усіх складових відповідного грошового забезпечення, розрахованого згідно з постановою КМУ від 30.08.2017 №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, із врахуванням попередніх виплат.

Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам ефективного засобу юридичного захисту, оскільки таке судове рішення як не припиняє триваючого у часі порушення права ОСОБА_1 на одержання пенсії обрахованої виходячи із розмірів усіх складових відповідного грошового забезпечення, так і не встановлює механізму відновлення цього права за увесь час, що тривають спірні правовідносини.

Поруч з цим скаржник висловлює незгоду із процесуальними рішеннями суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотань про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент персоналу МВСУ, МВСУ, КМУ, Мінсоцполітики, ПФУ; про розгляд справ за правилами загального позовного провадження; про витребування від Департаменту персоналу МВСУ інформації, про розмір усіх складових грошового забезпечення, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Разом з цим, 04 листопада 2021 року позивачем подано клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги, за змістом якого остання просить прийняти до розгляду, окрім вимог викладених в апеляційній скарзі, уточнену вимогу позовної заяви щодо виплати позивачу за рахунок держави грошової компенсації за завдані збитки матеріального характеру у розмірі 172 021,00 грн. та долучити до матеріалів справи копію довідки від 25.10.2021 №3768 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яку видано на ім`я ОСОБА_1 Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВСУ по м. Києву.

Розглянувши заявлене клопотання колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 303 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Оскільки строк на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року закінчився 18 вересня 2021 року, з урахуванням положень частини 2 статті 295 КАС України - 01 жовтня 2021 року, а клопотання подано 04 листопада 2021 року, суд апеляційної інстанції не приймає доповнення та зміну до апеляційної скарги.

Крім того, в силу частини 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Всупереч зазначеному, у вказаному клопотанні позивач уточнює вимогу саме позовної заяви збільшуючи розмір заявленої до відшкодування компенсації за завдані збитки матеріального характеру, що не допускається.

Поруч з цим, згідно з частиною 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Всупереч зазначеному, заявляючи клопотання про долучення до матеріалів справи довідки від 25.10.2021 позивач жодним чином не обґрунтовує неможливість її подання до суду першої інстанції. Більш того, довідка датована пізніше в часі ніж ухвалено рішення у справі. Відтак, такий доказ судом апеляційної інстанції не приймається.

08 листопада 2021 року позивачем подано заяву про примирення, за змістом якої позивач просить постановити ухвалу, якою в порядку сприяння судом примиренню сторін, запропонувати Головному управлінню Пенсійного фонду України у місті Києві надати суду, у розумний строк (із врахуванням дати судового розгляду апеляційної скарги) додаткове письмове пояснення щодо можливості досягнення примирення сторін на інших умовах, ніж запропоновані позивачкою, та, відповідно, необхідності зупинення судом провадження у справі або надати суду письмову згоду відповідача з умовами, що викладені позивачем у заяві.

Вимоги до заяви про примирення сторін визначено статтею 190 КАС України.

Так, за приписами частин 1, 3 статті 190 КАС України умови примирення не можуть суперечити закону або виходити за межі компетенції суб`єкта владних повноважень. Умови примирення сторони викладають у заяві про примирення сторін. Заява про примирення сторін може бути викладена у формі єдиного документа, підписаного сторонами, або у формі окремих документів: заяви однієї сторони про умови примирення та письмової згоди іншої сторони з умовами примирення.

Всупереч зазначеному, заява про примирення не підписана відповідачем та до заяви не додано письмової згоди відповідача з умовами примирення, а тому подана позивачем заява не є заявою про примирення у розумінні процесуального закону.

При цьому процесуальним законом суд не наділено повноваженнями пропонувати стороні надавати пояснення щодо можливості примирення.

Крім того, запропоновані позивачем умови примирення (здійснення перерахунку з 01 березня 2018) суперечать закону. Такий висновок суду буде обґрунтовано під час надання оцінки суті спору.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку пенсії позивача станом на 01 грудня 2017 року остання отримувала пенсію виходячи з 53% наступних сум грошового забезпечення: посадовий оклад (685,00 грн.), оклад за військове звання (60,00 грн.), процентна надбавка за вислугу років 25% (186,25 грн.), надбавка за кваліфікацію, в/сл 1 клас 8%, робота з таємн. виробами, носіями, док. 10%, 10%, надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 65%. Середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці становила 931,43 грн. У підсумку розмір пенсії складав 1452,00 грн.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та від 30.08.2017 №704 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві сформовано та направлено до пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення №43918 від 23.03.2018, що враховується для перерахунку пенсії, до якої включено наступні складові: посадовий оклад (2 910,00 грн.), оклад за військовим (спеціальним) званням прапорщик (950,00 грн.), надбавка за вислугу років 35% (1 351,00 грн.). Всього - 5 211,00 грн.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було проведено перерахунок призначеної позивачу пенсії з 01 січня 2018 року, внаслідок якого розмір пенсії обраховано виходячи з 53% сум грошового забезпечення, зазначених у довідці ГУ МВС України в м. Києві №43918 від 23.03.2018. У підсумку розмір пенсії складав 2 761,83 грн. Згідно з постановою КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 підвищення склало 1 309,83 грн., з них виплачується з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення 654,92 грн.; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення 982,37 грн.; з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року щомісячно 100% від підвищення 1309,83 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача, вчинені на виконання Постанови КМУ №103, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно із пунктом 21 статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.

Предметом спору у справі, що розглядається, є право позивача на перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення.

Судом встановлено, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 13 березня 2019 року ухвалено рішення у зразковій справі № №240/6263/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року.

Верховний Суд визначив наступні ознаки типової справи:

1) позивач: особа, звільнена з військової служби, яка отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

2) відповідач: територіальний орган Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебуває позивач;

3) предмет спору: бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення.

Також Судом зазначено, що висновки Верховного Суду у цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення до суду осіб, звільнених з військової служби, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з адміністративними позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебувають позивачі, з позовними вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, враховуючи предмет спору у справі, що розглядається, та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №560/2120/20.

Отже, правові висновки Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №560/2120/20, враховуються судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

У подальшому, 21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103).

Пунктом 1 Постанови № 103 установлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом 2 Постанови №103 установлено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 скасовано.

Разом з цим, в період дії пунктів 1, 2 Постанови КМУ № 103 (з моменту набрання нею чинності - 24 лютого 2018 року до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 - 05 березня 2019 року) вказані норми підлягали безумовному виконанню усіма суб`єктами владних повноважень, зокрема у частині забезпечення реалізації права особи на проведення з 01 січня 2018 року перерахунку та виплати пенсії у передбаченому цими пунктами порядку (складові, які враховуються для перерахунку пенсії, та поетапність виплати підвищення такої пенсії). Незастосування пунктів 1, 2 Постанови КМУ № 103 у період їх дії допускається винятково у ситуації, за якої всупереч імперативним вимогам статті 22 Конституції України відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод особи в частині зменшення розміру пенсії, яку особа вже отримувала.

Правова позиція з цього питання викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі №826/13908/18, від 22 вересня 2020 року у справі №1540/4041/18.

В свою чергу, за наслідками проведеного згідно Постанови №103 перерахунку пенсії позивачу розмір останньої лише збільшувався.

Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, починаючи з 05 березня 2019 року позивач мала право на отримання, зокрема, 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Разом з тим, 04 вересня 2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №804 від 14 серпня 2019 року.

Вказаною постановою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

З огляду на те, що Постанова № 804 набрала чинності 04 вересня 2019 року, виплата позивачу 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною в період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно).

Судом апеляційної інстанції враховується, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, визнано неправомірними дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови №804 та визнано цю постанову протиправною та нечинною повністю.

Проте, на переконання колегії суддів, у тому числі з урахуванням наведених вище висловлених Верховним Судом позицій про застосування аналогічних за змістом нормативних актів до спірних правовідносин, її скасування не впливає на результат вирішення цієї справи та позовні вимоги з 04.09.2019 по 31.12.2019 задоволенню не підлягають, оскільки відповідач протиправних дій при виплаті позивачу підвищення до пенсії у вказаний період на підставі Постанови № 804, не вчиняв, а сама постанова визнана нечинною у 2020 році.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо поетапності виплати підвищення до пенсії підлягають частковому задоволенню - з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року (включно).

Щодо позовних вимог в частині проведення перерахунку з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Як вже було зазначено, пунктом 1 Постанови № 103 було передбачено, що перерахунок пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам здійснюється із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 01 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Врахування інших видів грошового забезпечення цією постановою передбачено не було.

Відповідно до Порядку №45 Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від уповноважених органів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі складові грошового забезпечення, передбачена додатком 2 Порядку № 45.

Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивача відповідач не має.

Згідно з довідкою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій №43918 від 23.03.2018 виданої ОСОБА_1 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та від 30.08.2017 №704, посадовий оклад складає 2 910,00, оклад за військовим званням - 950,00, надбавка за вислугу років - 1 351,00. Усього - 5 211,00.

Зазначена сума була врахована відповідачем для обчислення пенсії з 01 січня 2018 року, що відповідало вимогам чинного законодавства.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу без врахування положень Порядку № 45 та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про правомірність дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві діяло у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії.

При цьому колегія суддів наголошує, що з дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 - 05 березня 2019 року позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Однак, за приписами Закону №2262-ХІІ та Порядку №45 перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюється органами Пенсійного фонду України лише після отримання повідомлення про підвищення грошового забезпечення та отримання довідок про розмір грошового забезпечення, складених відповідними уповноваженими органами або на підставі поданих пенсіонером додаткових документів.

До моменту отримання належної довідки в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії.

В свою чергу, доказів надходження до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, на момент подання позовної заяви та ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення матеріали справи не містять.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача провести з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії позивача із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки до 05 березня 2019 року врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення законодавчо передбачено не було, а після 05 березня 2019 року оновлену довідку із зазначенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення пенсійний орган не отримував.

В даному випадку з боку відповідача порушень прав та законних інтересів позивача не відбулося, оскільки законодавством чітко визначено процедуру, за якою провадиться перерахунок розміру пенсії, відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, а тому покладення обов`язку на відповідача діяти не у відповідності до Порядку № 45, означало б спонукання до виходу за межі своїх повноважень.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав правову оцінку тому, що з 01 березня 2018 року виникла диспропорція у розмірах пенсійних виплат особам, яким пенсію призначено відповідно до Законом № 2622-ХІІ, колегія суддів зазначає, що відсутність з 01 березня 2018 року у складі грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення було обумовлено положеннями пункту 1 Постанови №103, яка прийнята Кабінетом Міністрів України у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Основним Законом (див. постанову Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №826/13908/18). Правову оцінку вказаному положенню Постанови №103 надано в межах справи №826/3858/18. Як вже було зазначено, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №826/3858/18 вказана норма підлягала безумовному виконанню усіма суб`єктами владних повноважень.

Щодо доводів апелянта стосовно клопотань, у задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено позивача колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Натомість, Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, Міністерство внутрішніх справ України не є тими особами на права, свободи, інтереси або обов`язки яких може вплинути рішення у цій справі.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що наявних у матеріалах справи документів було достатньо для встановлення обставин перерахунку пенсії позивача. Так, оскільки судом встановлено, що після 05 березня 2019 року та до моменту подання позовної заяви та ухвалення судом першої інстанції рішення, оновлена довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, затвердженої форми, у визначеному законом порядку (від уповноваженого органу або від позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві не надходила, витребування судом інформації про розмір усіх складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача жодним чином не вплинуло б на прийняте судом рішення.

Обґрунтованою також є відмова суду першої інстанції у розгляді справи за правилами загального позовного провадження, оскільки відповідно до частини 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. В свою чергу, пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України встановлено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, пенсійних виплат.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, частини 1 статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко