Справа № 734/1035/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/1035/17 Суддя (судді) першої інстанції: Бараненко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року (смт. Козелець, дата складання повного тексту - 30.09.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними рішення та зобов`язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 24 лютого 2017 року № 19 виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності осіб, звільнених з військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення визначеного частиною другою на день встановлення інвалідності, з 27 червня 2013 року.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії. Скасовано рішення Міністерства оборони України № 19 від 24 лютого 2017 року, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині не призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі інвалідності осіб, звільнених з військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою на день встановлення інвалідності, з 27 червня 2013 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року змінено, виклавши четвертий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 27-місячного грошового забезпечення».

В іншій частині постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року залишено без змін.

Позивач звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду та накласти штраф на службових осіб відповідача, відповідальних за неналежне виконання постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року.

В обґрунтування заяви позивач посилається на відповідно до вказаних вище рішень суду, Міністерство оборони України зобов`язано виплатити одноразову грошову допомогу з урахуванням розміру грошового забезпечення військовослужбовців станом на 27.06.2013. Розмір грошового забезпечення на вказану дату складав 5 262,50 грн, відповідно сума одноразової грошової допомоги складає 142 087,50 грн (5 262,50 x 27).

Проте, Міністерством оборони України, постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.09.2017, виконано неналежним чином.

Так, відповідачем, під виглядом належного виконання рішення суду, проведено розрахунок одноразової грошової допомоги у спосіб, що протирічить чинному законодавству, та значно зменшує її розмір.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року у задоволенні заяви позивача відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву позивача задовольнити та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Апелянт зазначає, що виконанню підлягає саме постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року, яка не скасована, а лише частково змінена постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в своїй заяві позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року у справі № 734/1035/17.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії. Скасовано рішення Міністерства оборони України № 19 від 24 лютого 2017 року, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині не призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі інвалідності осіб, звільнених з військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою на день встановлення інвалідності, з 27 червня 2013 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року змінено, виклавши четвертий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 27-місячного грошового забезпечення».

В іншій частині постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року залишено без змін.

Суд першої інстанції виходи з того, що постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року у справі № 734/1035/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними рішення та зобов`язання прийняти рішення по виплаті одноразової грошової допомоги, в зв`язку з втратою працездатності, була змінена постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, а саме п.4 і тому грошові кошти відповідачем було перераховано позивачу в сумі 7654,50 грн саме на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року.

Натомість позивачем у заяві не ставиться питання про встановлення судового контролю саме за виконанням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року та зобов`язання Міністерства оборони України подати звіт про виконання зазначеної постанови суду апеляційної інстанції та накладення штрафу на службових осіб Міністерства оборони України відповідальних за неналежне виконання постанови суду апеляційної інстанції, а тільки постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року у справі № 734/1035/17.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Процедура судового контролю у рамках адміністративного судочинства визначена статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої-другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що, з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Інститут судового контролю полягає у здійсненні судом саме контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд має надати правову оцінку доводам позивача, зокрема, щодо невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів вказує, що відповідно до ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Враховуючи, що постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року не була скасована судом апеляційної інстанції, а лише змінена у відповідній частині, судове рішення, яке підлягає виконанню в даному випадку є саме постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року з урахуванням змін внесених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваній ухвалі, колегія суддів вважає передчасними та не достатньо обґрунтованими, адже, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю, при цьому, що, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили.

Разом з тим, положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме: суду, який ухвалив судове рішення.

Оскільки, рішення по суті спору ухвалено Козелецьким районним судом Чернігівської області, тому виключно до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року - скасувати.

Справу направити до Козелецького районного суду Чернігівської області для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2021.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова