Справа № 140/7402/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/7402/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1, пенсійний орган) про визнання протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII); зобов`язати відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону №796-XII з 19 травня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17 лютого 1988 року по 02 липня 2001 року (записи М5-7 трудової книжки НОМЕР_1 від 22 жовтня 1985 року) та період служби в армії з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року (військовий квиток НОМЕР_2 від 01 листопада 1985 року).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до регіонального відділу ПФУ 19 травня 2020 року із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII зі зменшенням пенсійного віком на 10 років, як учасник-ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2), надавши на вимогу установи всі необхідні документи, однак у призначенні пенсії було відмовлено з підстав відсутності документів підтверджуючих статус ліквідатора ЧАЕС та відсутності необхідного страхового стажу.

Позивач зазначає, що подане ним посвідчення також не викликає сумнівів щодо статусу ліквідатора II категорії ЧАЕС, а довідка підтверджує необхідний період роботи у зоні відчуження. Окрім того, відповідач не наділений повноваженнями встановлювати достовірність видачі довідки та посвідчення і ставити безпідставно під сумнів законність їх видачі.

Щодо неврахування до страхового стажу період служби в армії з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року, оскільки у військовому квитку НОМЕР_2 зазначене прізвище « ОСОБА_2 » російською мовою, зазначає, що його прізвище при перекладі на українську пишеться «Тищук», що відповідає паспортним даним. Відповідно до законодавства, яке діяло на момент оформлення військового квитка бувший СРСР російська мова була загальнодержавною, а тому діловодство велось на двох мовах, як на російській так і на українській та чинне законодавство не має обмежень щодо взяття державними установами до уваги документів виданих російською мовою.

Стосовно неврахування періоду роботи з 17 лютого 1988 року по 2 лютого 2001 року на КП «Ковельсільмаш» записи №5-7 трудової книжки НОМЕР_1 від 22 жовтня 1985 року в зв`язку з відсутністю довідки про перейменування організації, зауважує, що підприємство неодноразово перейменовувалось, можливо не всі записи про перейменування були зроблені в трудовій книжці, однак записи про прийом на роботу та звільнення зроблені без помарок та виправлень та не викликають жодних сумнівів щодо правильності заповнення та в цей період він перебував у трудових відносинах з підприємством, а тому не має абсолютно жодних підстав не враховувати його до стажу роботи.

З огляду на вказане просить позов задовольнити повністю.

У відзиві на позовну заяву від 09 серпня 2021 року №0300-0802-7/32262, представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнала, мотивуючи тим, що 19 травня 2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24 травня 2021 року №22 у призначенні пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-ХІІ ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку з відсутності документів, які б підтверджували участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та необхідного страхового стажу.

З поданих позивачем документів, для призначення пенсії встановлено, що він є учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , яке видане Волинською обласною державною адміністрацією 18 червня 2008 року. Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого 01 листопада 1985 року, позивач проходив військову строкову службу з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 та у вказаний період, а саме з 05 листопада 1986 року по 21 листопада 1986 року, брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі вузла урядового зв`язку Дон-15 в районі населеного пункту Чорнобиль, що зазначено у довідці від 08 листопада 2007 року №58-951 від 08 листопада 2007 року, виданої 8-м територіальним вузлом урядового зв`язку Держспецзв`язку.

Зазначає, що вказана довідка про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС видана не військовою частиною, у складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та не відповідає встановленій законодавством формі.

Крім того, у позивача відсутній необхідний страховий стаж, для призначення даного виду пенсії, що становить 15 років, оскільки, не враховано, ГУ ПФУ в Запорізькій області, період роботи ОСОБА_1 з 17 лютого 1988 року по 02 липня 2001 року у КБ «Ковельсільмаш» згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , так як не надано позивачем довідку про реорганізацію вказаного підприємства. Окрім того, у даній трудовій книжці на титульній сторінці вказано, що вона видана на прізвище, російською мовою « ОСОБА_3 », у той час як прізвище позивача на українській мові « ОСОБА_3 ».?

З урахуванням зазначеного представник відповідача 1 уважає, що позивач не має право на призначення пенсії, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу та документів, які б підтверджували участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 26-27).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 23).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 2) (арк. спр. 41-42).

ГУ ПФУ в Запорізькій області у відзиві на позовну заяву від 07 жовтня 2021 року №0800-0902-9/67223 позовних вимог не визнало та повідомило, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, де буде отримувати пенсію.

Оскільки, ГУ ПФУ в Запорізькій області був уповноважений на розгляд конкретної заяви позивача, та у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1) не має доступу до матеріалів пенсійної справи позивача, тому територіальний орган Пенсійного фонду України уповноважений на перерахунки пенсії позивача може бути визначено судом лише ГУ ПФУ у Волинській області.

З наведених підстав представник відповідача 2 просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (арк. спр. 48-49).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2, що підтверджується посвідченням від 18 червня 2008 року серії НОМЕР_3 (арк. спр. 13, 31).

Позивач 19 травня 2021 року звернувся до пенсійного органу із заявою від 19 травня 2021 року про призначення йому пенсії за віком відповідно до статі 55 Закону №796-XII (арк. спр. 29-30).

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24 травня 2021 року № 22 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII у зв`язку із відсутністю документів та необхідного стажу (арк. спр. 20, 37).

Позивач не погоджуючись з діями пенсійного органу щодо відмови в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон №796-XII.

За змістом пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до частини першою статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно із частиною третьою статті 55 Закону №796-XII, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-IV і цього Закону.

Статтею 10 Закону №796-ХІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які зокрема: безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів (пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-ХІІ, зокрема пунктом 1 частини першої вказаної статті встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а із липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів зменшення віку становить - 10 років.

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У відповідності до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Поряд з цим суд наголошує, що документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, є виключно посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, видача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує статус громадянина, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає їй право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII. Таке посвідчення позивач має, долучення якого до заяви про призначення пенсії відповідач не заперечив.

Судом установлено та не заперечується сторонами, звертаючись до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії, позивач надав посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2) від 18 червня 2008 року серії А №204010, видане Волинською облдержадміністрацією та військовий квиток №5042440 (арк. спр. 30-32).

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач вказує, що довідка про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС видана не військовою частиною, у складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Однак суд такі доводи відповідача оцінює критично, так із довідок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації від 08 листопада 2007 року №58-951 та від 25 червня 2007 року №172 убачається, що позивач під час проходження строкової військової служби у військовій частині 28680 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі вузла урядового зв`язку Дон-15 в районі населеного пункту Чорнобиль з 05 по 21 листопада 1986 року (наказ командира в/ч 28680 ;№248 від 27 листопада 1986 року) та під час проходження строкової во служби у військовій частині 28680 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зщ 05 по 21 листопада 1986 року (арк. спр. 17-18).

Таким чином, вказані довідки містить у собі необхідні відомості щодо періоду роботи позивача з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, населені пункти чи об`єкти, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а отже, відповідає вимогам підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 та у сукупності з посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС свідчить про наявність підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №310/6229/16-а.

Суд наголошує, що зазначене посвідчення ОСОБА_1 недійсним не визнавалось та його статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи не оспорюється.

Відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII, умовами надання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є: наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; робота в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, зменшення віку становить - 10 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-XII.

Як установлено судом, позивач 08 червня 1967 року народження, звернувся за призначенням пенсії 19 травня 2021 року (при досягненні повних 53 років).

Отже, ОСОБА_1 має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у 50 років.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності дій щодо відмови в нарахуванні пенсії за зменшеним пенсійним віком у відповідності до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, суд зауважує, що було відмовлено у призначенні пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-ХІІ рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24 травня 2021 року №22, яке виходячи із норм пункту 19 частини першої статті 4 КАС України є актом індивідуальної дії.

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що правильним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24 травня 2021 року №22 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не дій відповідача 1 щодо відмови у призначенні такої пенсії.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача 1 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17 лютого 1988 року по 02 липня 2001 року (записи М5-7 трудової книжки НОМЕР_1 від 22 жовтня 1985 року) та період служби в армії з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року (військовий квиток НОМЕР_2 від 01 листопада 1985 року), суд зазначає наступне.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24 травня 2021 року № 22 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII, зокрема у зв`язку із відсутністю документів та необхідного стажу, оскільки до такого стажу не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 17 лютого 1988 року по 02 липня 2001 року у КБ «Ковельсільмаш» згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , так як не надано позивачем довідку про реорганізацію вказаного підприємства та на титульній сторінці вказано, що вона видана на прізвище, російською мовою « ОСОБА_3 », у той час як прізвище позивача на українській мові « ОСОБА_3 , а також служби в армії, оскільки довідка про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС видана не військовою частиною, у складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року (арк. спр. 20, 37).

Згідно вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом згідно записів трудової книжки НОМЕР_5 « ОСОБА_4 » з 17 лютого 1988 року прийнятий на роботу зварювальником на КП «Ковельсільмаш» та 02 лютого 2001 року звільнений за прогул без поважних причин за частиною четвертою статті 40 КЗпП України (арк. спр. 14-15).

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

За змістом абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На думку суду, відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказані висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17, від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17.

Окрім того, згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого 01 листопада 1985 року, позивач проходив військову строкову службу з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 та у вказаний період, а саме з 05 листопада 1986 року по 21 листопада 1986 року, брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі вузла урядового зв`язку Дон-15 в районі населеного пункту Чорнобиль, що зазначено у довідці від 08 листопада 2007 року №58-951 від 08 листопада 2007 року, виданої 8-м територіальним вузлом урядового зв`язку Держспецзв`язку (арк. спр. 14-18).

На переконання суду, відповідачі не довели правомірність оскаржуваної в даній справі бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду служби в армії з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року та періоду роботи з 17 лютого 1988 року по 02 лютого 2001 року на КП «Ковельсільмаш», а відтак ГУ ПФУ у Волинській області (пенсійний орган за місцем обліку) слід зобов`язати зарахувати вказані періоди роботи до страхового стажу позивача.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи приписи пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV, факт звернення позивача із заявою про призначення пенсії 19 травня 2021 року, суд уважає, що з метою належного захисту порушених прав, пенсійний орган належить зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію ОСОБА_5 за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII з 19 травня 2021 року, тобто з дня звернення за пенсією на пільгових умовах.

Відтак, з наведених вище підстав, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області у відзиві на позовну заяву від 07 жовтня 2021 року №0800-0902-9/67223 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII та зобов`язання відповідача 1 здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII з 19 травня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу позивача період служби в армії з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року та періоду роботи з 17 лютого 1988 року по 02 лютого 2001 року на КП «Ковельсільмаш».

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 20490012) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24 травня 2021 року №22 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19 травня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17 лютого 1988 року по 02 липня 2001 року та службу в армії в період з 01 листопада 1985 року по 30 листопада 1987 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2021 року.