Справа № 520/18893/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 листопада 2021 року Справа № 520/18893/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ількова В.В., розглянувши у місті Дніпрі матеріали позовної заяви ПАТ «АКТАБАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як безпосереднього ліквідатора до Шевченківського ВДВС в м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «АКТАБАНК» (вул. Шевченка, 53, м. Дніпро, 49000, ) в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як безпосереднього ліквідатора звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського ВДВС в м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) (вул. Старокозацька, 56, м.Дніпро, 49131, ) в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС в м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) Ліщинського О.В. щодо невчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Шевченківський ВДВС в м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) винести постанову про закінчення виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого документа виданого Харківським окружним адміністративним судом, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 66366214 про стягнення коштів з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Куліша Віктора Миколайовича на користь ОСОБА_1 , на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», та вчинити дії, передбачені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» за наслідками його закінчення.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі постанови Правління НБУ від 16.09.2014 року № 576 у ПАТ «Актабанк» було відкликано ліцензію, у зв`язку з чим ПАТ «Актабанк» направлено на адресу державного виконавця цінним листом № 104 заяву про закінчення виконавчого провадження № 66366214, яку, відповідно до інформації отриманої з сайту ПАТ «Укрпошта», було отримано 11.09.2021 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року передано адміністративну справу № 520/18893/21 за адміністративним позовом ПАТ «АКТАБАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як безпосереднього ліквідатора до Шевченківського ВДВС в м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

12.11.2021 року справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

12.11.2021 року справу передано на розгляд судді Ількову В.В.

Вирішуючи питання щодо прийняття адміністративного позову до провадження, суд враховує такі обставини.

Встановлено, що звертаючись до Харківського окружного адміністративного суду позивач посилається на положення статті 287 КАС України, а також на положення Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про передачу адміністративної справи №520/18893/21 до Харківського окружного адміністративного суду, для розгляду, з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується дії/бездіяльність державного виконавця, прийнятого у ході примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом ВП №66366214.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Із аналізу наведених вище положень КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби оскаржується до суду, який видав виконавчий документ та за правилами того судочинства, в якому розглянуто спір.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Суд звертає увагу на складову, закріплену у статті 6 Конвенції - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленимзаконом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності права на розгляд у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах предметної юрисдикції, визначеної КАС України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Отже, суди не мають права розглядати вимоги, які не належать до їх юрисдикції, визначеної законом.

Оскільки цей спір виник з приводу дій/бездіяльності в межах виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом, суд дійшов висновку про передачу матеріалів адміністративної справи на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду .

Відповідно до ч.5 ст. 171 КАС України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

КАС України встановлено критерії визначення предметної, територіальної та інстанційної підсудності.

Згідно ч.6 ст. 8 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Суд враховує, що предметна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Враховуючи викладене, метою забезпечення права позивача на доступ до суду, встановленого законом та розгляду справи належним судом, суд дійшов висновку про передачу даної справи на розгляд Харківському окружному адміністративному суду, який видав виконавчий лист у спірному виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 8 ст. 29 КАС України передача адміністративної справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі відповідної ухвали.

За приписами ч. 6 ст. 29 КАС України, ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Частиною 8 ст. 29 КАС України визначено, що передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 29, 170, 243, 248, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Передати матеріали справи №520/18893/21 за позовом ПАТ «АКТАБАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як безпосереднього ліквідатора до Шевченківського ВДВС в м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, до Харківського окружного адміністративного суду (61022, м.Харків, майдан Свободи, 6).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Позивач: ПАТ «АКТАБАНК» (вул. Шевченка, 53, м.Дніпро, 49000, ).

В особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як безпосереднього ліквідатора (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053).

Відповідач: Шевченківський ВДВС в м.Дніпрі ПСМУМЮ (м.Дніпро) (вул.Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49131, ).

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя В.В. Ільков