Справа № 176/1984/17 (2-а/176/1/21)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
03 листопада 2021 року Справа № 176/1984/17 (2-а/176/1/21)
судді Третього апеляційного адміністративного суду Дурасової Ю.В.
стосовно постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі від 03.11.2021
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» про стягнення заборгованості по державній допомозі та заробітної плати за понаднормову працю.
Користуючись правом на окрему думку, наданим ч. 3 ст. 34 КАС України, вважаю за необхідне висловити наступні думки щодо постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № № 176/1984/17 (2-а/176/1/21).
На мою думку при розгляді апеляційної скарги у справі № 176/1984/17 (2-а/176/1/21) та прийнятті постанови від 03.11.2021 року - були підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.
Виклад обставин справи:
Позивач: ОСОБА_1 звернувся 23.10.2017 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26», просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по державній допомозі у розмірі 41 596,71грн., а також заборгованість за понаднормову службу у розмірі 8 771,35грн. (а.с. 2-4 т. 1).
З урахуванням уточнень позову (а.с. 215-217 т. 1), позивач також просив стягнути з відповідача:
- середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 198,47грн.;
- компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки і по день постановлення рішення;
- моральну шкоду в розмірі 3000грн.
Позивач в обґрунтування позову зазначає, що з 01.01.1999 року по 24.07.2017 року здійснював службу у Державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26».
На день звільнення вислуга років склала 23 роки 05 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні 30 років 07 місяців 01 день.
При звільненні відповідач виплатив позивачу згідно п. 18 Інструкції №222 від 07.10.2009 одноразову грошову допомогу у розмірі 41 596,71грн. 25% місячного грошового забезпечення за кожний к5алендарний рік роботи.
Позивач вважає, що відповідач не правильно визначив суму грошової допомоги, виходячи з 25%; позивач вважає, що в силу п. 18.1. Інструкції №222 від 07.10.2009 при звільненні зі служби за вислугою строку служби виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% (т.т. 83 193, 42грн.).
Відповідач вважає, що при звільненні зі служби з позивачем здійснено розрахунок у повному обсязі, оскільки позивача звільнено зі служби за власним бажанням, що підтверджується заявою позивача. При звільненні зі служби за власним бажанням виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 р. в задоволенні позову - відмовлено (а.с. 112-115 т. 2).
Свою позицію суд першої інстанції (щодо 25% виплати одноразової грошової допомоги при звільненні) обґрунтував тим, що позивач звернувся з рапортом до відповідача, в якому просив звільнити його зі служби за власним бажанням, у зв`язку з наявність вислуги років для призначення пенсії. Оскільки позивач просив звільнити його зі служби за власним бажанням, то відповідач правильно виплатив позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а не в розмірі 50%.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 176/1984/17 (2-а/176/1/21) рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вважаю, що залишення рішення суду першої інстанції без змін (а саме щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби) призвело до порушення ряду норм законодавства України, а саме норми:
- Конституції України (ст. 8 верховенство права);
- статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (захист власності).
- п. 18.1. Інструкції №222 від 07.10.2009, що затверджена наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань - згідно якої при звільненні зі служби за вислугою строку служби виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% .
З матеріалів справи вбачається, що позивач в рапорті від 16.05.2017 року чітко зазначив, що просить звільнення зі служби за власним бажанням у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсії (а.с. 5 т. 1).
Отже в рапорті чітко зазначена мета з якою позивач звільняється зі служби: у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсії.
Вважаю, що з урахуванням наявності в рапорті позивача зазначення про бажання звільнення «у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсії» - існували підстави для зобов`язання відповідача виконати п. 18.1. Інструкції №222 від 07.10.2009, згідно якого при звільненні зі служби за вислугою строку служби виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50%.
Таким чином з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача існували підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Суддя Ю. В. Дурасова