Справа № 340/5382/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 340/5382/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Рубана А.В.

за участі представника відповідача Данілова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Фірма «Віт» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року в адміністративній справі №340/5382/20 (головуючий суддя першої інстанції - Черниш О.А.) за позовом Приватного малого підприємства «Фірма «Віт» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 23.11.2020 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що спірним рішенням на підставі акту камеральної перевірки №1723/11-28-52-03024/22212731 від 18.09.2020 року позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 31 299 396 грн.. Позивач не погоджується з висновками акту камеральної перевірки про завищення ним податкового кредиту у податковій декларації з ПДВ за липень 2020 року та вказує, що контролюючий орган, здійснивши аналіз достовірності сформованих платником показників звітності, вийшов за межі предмету камеральної перевірки. Крім того, підставою позову зазначено те, що підприємство не отримувало у встановленому порядку акт камеральної перевірки. Примірник цього акту та копію спірного податкового повідомлення-рішення представник позивача отримав 19.11.2020 року від відповідача на свій запит. Тож позивач був позбавлений права на подання заперечень до акту перевірки та додаткових пояснень, що відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України у подібних правовідносинах є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позові.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача, який приймав участь в режимі відеоконференції в Кіровському районному суді м.Кіровограда, проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованими листами (повістками).

Так, до суду повернулось не врученим рекомендоване повідомлення з повісткою в судове засідання на 11.11.2021 року о 13.30 год. з відміткою поштового органу про «відсутність адресата за вказаною адресою» (а.с.76 т.2).

Відповідо до частини 11 статті 126 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Також, на адресу позивача судом направлялось на вказану позивачем в апеляційній скарзі електронну адресу повідомлення про розгляд справи 11.11.2021 року о 13.30 год. (а.с.70, 75 т.2).

Крім того, представник позивача адвокат Самарін повідомлявся телефонограмою про розгляд справи в режимі відеоконференції, яка відбудеться 11.11.2021 року о 13.30 год. в Кіровському районному суді м.Кіровограда (а.с.77 т.2).

Явка в судове засідання представника позивача обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - Приватне мале підприємство «Фірма «Віт» є юридичною особою (ЄДРПУО 22213731), перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Кіровоградській області.

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Контролюючим органом у вересні 2020 року проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданих ПМП «Фірма «Віт» за липень 2020 року, про що 18.09.2020 року складено акт №1723/11-28-52-03024/22212731 (а.с.13-18 т.1).

Перевіркою встановлено, що ПМП «Фірма «Віт» включено до складу податкового кредиту за липень 2020 року суму ПДВ в розмірі 25039517 грн. на підставі податкових накладних, отриманих від контрагента-постачальника ТОВ «Агроресурси країни» з датою складання 16.07.2020 року та датою реєстрації 19.08.2020 року (граничний термін реєстрації податкових накладних в ЄРПН 15.08.2020 року), чим порушено п.198.6 ст.198 ПК України. Внаслідок цього ПМП «Фірма «Віт» завищено суму податкового кредиту на суму ПДВ 25039517 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за липень 2020 року на 25039517 грн.. За результатами камеральної перевірки встановлено порушення позивачем п.198.6 ст.198, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок чого позивачем збільшено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за липень 2020 року (рядок 18) на 25039517 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 08.10.2020 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким ПМП «Фірма «Віт» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 31299396 грн., з яких: 25039517 грн. - податкове зобов`язання, 6259879 грн. - штрафна санкція (а.с.171 т.1).

Вказане податкове повідомлення-рішення 08.10.2020 року направлено на адресу позивача, проте було повернуто поштою через неможливість вручення (за закінченням терміну зберігання).

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для здоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції на момент спірних правовідносин) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пунктів 76.1, 76.2, 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У статті 42 КАС України наведені вимоги щодо порядку листування платників податків та контролюючих органів.

Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з абзацом 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до пункту 58.1, 58.3 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт зокрема заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За правилами підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом 18.09.2020 року проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПМП «Фірма Віт» у податковій звітності з податку на додану вартість за липень 2020 року (податковій декларації з ПДВ за липень 2020 року, поданій 14.08.2020 року, та уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2020 року, поданому 27.08.2020 року), та встановлено порушення п.198.6 ст.198, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, яке призвело до завищення суми податкового кредиту, заявленого у цій звітності (а.с. 13-18 т.1).

Перевіряючи висновки акту камеральної перевірки щодо суті порушення, апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно із пунктами 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Згідно з абзацами 1, 2, 23, 24 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Судом установлена, що камеральна перевірка проведена виключено на підставі даних, зазначених у податковій звітності платника податків, та даних Єдиного реєстру податкових накладних, як це передбачено підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Вказані обставини позивачем не спростовано.

В ході камеральної перевірки установлено, що позивач, всупереч п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, включив до складу податкового кредиту за липень 2020 року, шляхом подання 27.08.2020 року уточнюючого розрахунку, суми ПДВ, зазначені у податкових накладних ТОВ «Агроресурси країни» на загальну суму 25039517 грн., які були складені 16.07.2020 року, а зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 19.08.2020 року. Відтак, позивач не мав права включати ці суми ПДВ до податкового кредиту за липень 2020 року, оскільки податкові накладні не були зареєстровані в ЄРПН у встановлений законом термін. Завишення податкового кредиту призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за липень 2020 року, яка відповідно до п.200.2 ст.200 ПК України підлягала сплаті (перерахуванню) до бюджету.

На момент проведення камеральної перевірки не було виявлено розбіжностей даних податкових декларацій та даних Єдиного реєстру податкових накладних щодо сум податку на додану вартість, а підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки щодо позивача як покупця товару були відсутні.

Таки чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що у відповідача були наявні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати на підставі податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2020 року та даних Єдиного реєстру податкових накладних питання правильності формування позивачем податкового кредиту, своєчасності сплати суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість, з чим погоджується колегія суддів.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.01.2020 року у справі №360/1805/19.

Стосовно додержання строків прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення апеляційний суд зазначає наступне.

За результатами камеральної перевірки контролюючим органом 18.09.2020 року складено акт №1723/11-28-52-03024/22212731 у двох примірниках, який після реєстрації у контролюючому органі надісланий 18.09.2020 року для підписання позивачу, як того вимагає пункт 86.2 статті 86 ПК України. Вказаний акт надісланий у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою ПМП «Фірма Віт» та його зареєстрованим місцезнаходженням - м. Кропивницький, вул. Преображенська, 54/55 (а.с.172 т.1).

До відповідача 23.09.2020 року повернуто рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення адресату 22.09.2020 року цього рекомендованого листа. У повідомленні про вручення рекомендованого листа (ШКІ 795) зазначено прізвище « ОСОБА_1 » як уповноваженої особи ПМП «Фірма Віт, якій вручено лист та проставлено відповідний підпис (а.с.172 т.1).

Заперечення позивача на акт перевірки до відповідача не надходили, тож 08.10.2020 року (на 16 день після вручення) року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення про визначення позивачу грошових зобов`язань на підставі цього акту, яким встановлено завищення суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року.

В апеляційній скарзі позивачем заперечується факт отримання ним акту камеральної перевірки №1723/11-28-52-03024/22212731 від 18.09.2020 року та рекомендованого листа (ШКІ 795). Апелянт зазначає, що особа, прізвище якої вказано у рекомендованому повідомленні, не є його уповноваженою особою, а листоношею документи цієї особи не перевірені, що підтверджується листом Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» від 02.04.2021 року. Позивачзазначає, що отримав акт перевірки та спірне податкове повідомлення-рішення в один день 19.11.2020 року, що позбавило його права подати заперечення до цього акту. На думку позивача, ці обставини виключають можливість прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення та є підставою для його скасування.

Апеляційний суд не приймає до уваги такі посилання позивача оскільки контролюючим органом дотримано порядок надіслання акту перевірки суб`єкту господарювання та порядок прийняття ППР. Нормами податкового кодексу не передбачено на етапі оформлення результатів камеральної перевірки обов`язку контролюючого органу встановлювати особу, яка від імені платника отримала рекомендований лист, яким направлявся акт перевірки, чи перевіряти її повноваження. Перевірка документів, що посвідчують особу, яка одержує поштове відправлення, та підтверджують її повноваження як службової особи, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників органу поштового зв`язку.

Посилання позивача на наведені ним висновки Верховного Суду апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі висновки сформульовані щодо інших правовідносин, які виникли коли податкове повідомлення-рішення приймалося контролюючим органом одночасно із складенням акту камеральної перевірки, тобто з порушенням порядку і строку, передбачених пунктами 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірне податкове повідомлення рішення прийнято через 20 днів після складання акту камеральної перевірки та на 12 робочий день після його вручення платнику. Порушень порядку і строку надіслання акту перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення, передбачених вимогами пунктів 86.2, 86.7, 86.8 статті 86 ПК України, у діях посадових осіб ГУ ДПС у Кіровоградській області не встановлено.

Відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість висновків акту камеральної перевірки про порушення позивачем п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, які призвели до завищення суми податкового кредиту, заявленої в податковій звітності з ПДВ за липень 2020 року, та стали підставою для визначення позивачу за результатами перевірки грошового зобов`язання з податку на додану вартість та для накладення на нього штрафу, передбаченого п.123.1 ст.123 ПК України.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог ПМП «Фірма Віт».

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Фірма «Віт» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року в адміністративній справі №340/5382/20 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року в адміністративній справі №340/5382/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак