Справа № 540/2384/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2384/21
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - Усатенко А.О.,

представника позивача - ОСОБА_4.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Олешківського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (відповіді №№У-108/6/6530-21/6530/2764-21 від 23.03.2021, №КО-39/6/6501-21/6501.3/3416-21 від 09.04.2021) щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис), присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (УНЗР), відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість втраченого паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість втраченого паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID;

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру щодо невжиття заходів із вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідь № КО-39/6/6501-21/6501.3/3416-21 від 09.04.2021), яка надана Управлінням Держаної міграційної служби України в Херсонській області, яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, статі, ідентифікаційного номеру, місця народження, місця проживання, відцифрованих відбитків пальців рук, відцифрованого обличчя, відцифрованого підпису, у тому числі вилучити (знищити, видалити, анулювати) унікальний номер запису у реєстрі (скорочено - УНЗР);

- зобов`язати Державну міграційну службу України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру вилучити (знищити, видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, у тому числі вилучити (знищити, видалити, анулювати) унікальний номер запису у реєстрі (скорочено - УНЗР).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у лютому 2021 року позивач звернулась до районного відділу УДМС України в Херсонській області з проханням про оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року замість втраченого паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1. У заяві також вказано про відкликання згоди на збір та обробку персональних даних та витребування заяви-анкети, яка стала підставою для оформлення паспорта громадянина України у вигляді пластикової карти типу 1D-1 № НОМЕР_1. Територіальним підрозділом ДМС України надано відповідь №У-108/6/6530- 21/6530/2764-21 від 23.03.2021 про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року замість втраченого, вказаний документ, що посвідчує особу не оформлено та не видано, а також зазначено про правомірність дій органу ДМС України. З цього ж питання позивач зверталася до УДМС України в Херсонській області, до Державної міграційної служби України з проханням (вимогою) про вилучення (видалення, знищення, анулювання) персональних даних дитини з Єдиного державного демографічного реєстру, які протиправно збирались співробітниками Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, однак Державна міграційна служба України відповідь на заяву (скаргу) не надала (допустила протиправну бездіяльність), персональні дані дитини, а також унікальний номер запису у реєстрі з Єдиного державного демографічного реєстру не знищила, що підтверджується відповіддю, яку безпідставно надано Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області за №КО-39/6/6501-21/6501.3/3416-21 від 09.04.2021. Як зазначено позивачем, УДМС України в Херсонській області не мала повноважень надавати таку відповідь, оскільки не є розпорядником Єдиного Державного демографічного реєстру. Вважає, що такі дії органів ДМС України, у т.ч. Державної міграційної служби України, порушують права дитини. Разом з тим зазначає, що при оформленні та отриманні паспорта у вигляді пластикової картки типу ID-1 у вересні-жовтні 2019 року дитині в порушення пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 (далі - постанова ВРУ № 2503) територіальним підрозділом міграційної служби не було повідомлено про можливість оформлення та видачі дитині паспорта зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, такого права їй не було та зараз не забезпечується, оскільки у цьому законодавчому акті передбачено, що "бланки паспортів виготовляються не лише у вигляді паспортної книжечки, також у вигляді паспортної картки, у зв`язку з чим вважає, що при оформленні та отриманні такого паспорта було порушено її права. Позивач разом з дитиною звернулася до підрозділу ДМС України, у т.ч. у зв`язку з тим, що паспорт громадянин України у вигляді пластикової картки типу 1D-1 втрачено у грудні 2020 року. Позивач та дитина дізналися про порушення її прав, коли у березні та квітні 2021 року отримали відповіді від територіального підрозділу УДМС України в Херсонській області та територіального органу про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року та відмову в вилученні (видаленні, знищенні, анулюванні) персональних даних, що підтверджується відповідями №У-108/6/6530-21/6530/2764-21 від 23.03.2021 та №КО-39/6/6501-21/6501.3/3416-21 від 09.04.2021, тому заявлені вимоги про визнання протиправними дій органів ДМС України щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних, відмови в їх вилученні (видаленні, знищенні, анулюванні) та зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державна міграційна служба України у Херсонській області надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішенння , яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_2 звертався до Олешківського відділу УДМС не із заявою про втрату паспорта громадянина України у вигляді книжечки, а саме із заявою від 24.02.2021 р. про втрату паспорта громадянина України у формі ID-картки. Суд першої інстанції, визнаючи протиправною відмову Олешківського відділу УДМС з підстав не врахування вимог Порядку № 302 та Тимчасового порядку № 456, взагалі не досліджував належним чином зміст самої відповіді від 23.03.2021 № У-108/6/6530-21, оскільки остання містить всі посилання на нормативно-правові акти.

Відзивів на апеляційну скаргу іншими сторонами у справі до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно висновку ДОП Олешківського ВП Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області встановлено, що неповнолітній син гр. ОСОБА_2 при невідомих обставинах втратив свій паспорт у листопаді 2020р., на території с. В.Копані, де саме не відомо.

24.02.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Олешківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Державної міграційної служби України із заявою щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зразка 1994 року, у зв`язку з втратою паспорта України у формі ID-картки, відкликання згоди на збір та обробку персональних даних.

На його заяву від 24.02.2021 року Олешківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області листом № У-108/6/6530-21/6530/2764-21 від 23.03.2021 року повідомив, що відсутні правові підстави для видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки у зв`язку з відсутністю долучення до поданої заяви необхідного переліку документів.

Державна міграційна служба України листом № КО-39/6/6501-21/6501.3/3416-21 від 09.04.2021 року повідомила, що на сьогодні в УДМС відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зразка 1994 року ОСОБА_2 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від, 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій Олешківського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_2 в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість втраченого паспорта громадянина України у формі ID-картки; зобов`язання Олешківського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, замість втраченого паспорта громадянина України у формі ID-картки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки та зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закон № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис Україна;, нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт;. На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис &quRo;Паспорт громадянина України&q?по;. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 2297-VI, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних данних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Велика Палата Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …».

За сталою практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну «закон» є автономним, та до якості «закону» ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном «закон» … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне імя, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, ВеликаПалата Верховного Суду звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «Groppera Radio AG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При цьому, ВеликаПалата Верховного Суду бере до уваги, що ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Х`ю Джордан проти Великої Британії» сформулював таку позицію: «Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу».

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17.

Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі по тексту - Закон № 5492).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492), документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус. При цьому, до документу, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України відноситься, зокрема, паспорт громадянина України.

Статтею 14 Закону № 5492 визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 5492, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що у разі відсутності в особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Відповідно до пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі - Положення № 2503), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 19 Положення № 2503 визначено, що громадянин повинен надійно зберігати паспорт. Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 5 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302), у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 302, заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого подає такі документи:

1) заяву встановленого МВС зразка про втрату або викрадення паспорта зразка 1994 року (далі - заява про втрату паспорта);

2) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);

3) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);

4) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

5) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

6) документ, що посвідчує особу законного представника / уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника / уповноваженої особи;

7) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

8) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):

про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;

про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;

про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;

9) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IKAO) Doc 9303.

Водночас, відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року № 456 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за № 620/33591 (далі - Тимчасовий порядок № 456), паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1994 року № 353 "Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України".

Пунктом 3 Тимчасового порядку № 456 визначено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС):

1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто;

2) особі, яка досягла 16-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники).

При цьому, для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник, відповідно до пункту 1 розділу VI "Видача паспортів замість утрачених або викрадених" Тимчасового порядку № 456, подає:

1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку;

2) рішення суду;

3) заяву;

4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта);

6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що передумовою отримання паспорта громадянина України взамін втраченого (викраденого) є звернення особи до уповноваженого органу з відповідною заявою встановленого зразка, з доданими до неї відповідних документів, перелік яких визначений Порядком № 302 та Тимчасовим порядком № 456.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матріалів справи, 24.02.2021 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із його втратою.

За результатами розгляду вказаної заяви, 23.10.2020 року Олешківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області повідомив ОСОБА_1 , що за відсутності долучення до поданої заяви необхідного переліку документів, відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки.

Розглянувши рішення відповідача у формі листа від 23.03.2021 № У-108/6/6530-21/6530/2764-21, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки подання позивачем такої заяви було зумовлене втратою раніше виданого паспорта, а тому таку заяву відповідач повинен був розглянути з урахуванням вимог Порядку № 302 та Тимчасового порядку № 456, якими визначено порядок оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.

Таким чином, оскаржувана відмова відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки є протиправною.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 398 внесені зміни до пункту 3 Постанови № 302, доповнивши його абзацом такого змісту: "Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року".

Як зазначено вище по тексту рішення, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 червня 2019 року № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, згідно з пунктом 1 якого, цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302", Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Отже, даний порядок регулює питання оформлення і видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої вже прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Таким чином, зазначений нормативний акт лише врегулював окремі правовідносини, а саме: коли особа вже зверталася до суду та отримала відповідне рішення суду, однак у разі якщо особа не зверталися до суду, це не свідчить про відсутність у такої особи права на оформлення паспорта у формі книжечки.

При цьому, за змістом листа від 23.03.2021 № У-108/6/6530-21/6530/2764-21 відповідач не вказує на неподання позивачем документів, перелік яких визначений Порядком № 302 та Тимчасовим порядком № 456, що унеможливлювало видачу позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки взамін втраченого.

Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного суду, яка викладена в постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною відмови відповідача у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки та зобов`язання видати такий паспорт.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних ОСОБА_2 , визнання протиправною бездіяльності Державної міграційної служби України щодо невжиття заходів із вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації персональних даних та зобов`язання вилучити (знищити, видалити, анулювати) інформацію персональних даних, суд зазначає наступне.

Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Єдиний державний демографічний реєстр (далі - Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів.

За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних". У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України (підпункт "а" пункту 1 ч. 1 ст. 13 Закону ).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 та абзацу 2 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 302, якою затвердив, зокрема, Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок).

Відповідно до п. 24, 25 та 26 Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта приймає від заявника документи для оформлення (обміну) паспорта, перевіряє повноту поданих документів, а також із використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (у тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви анкети-відомостей. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

На виконання вимог вказаного Порядку, 27.09.2019 року при оформленні ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі ID-картки, працівниками Олешківського РВ УДМС була надана можливість перевірити правильність внесення до заяви-анкети персональних даних.

Таким чином, факт видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі ID-картки та наявність його підпису на заяві-анкеті свідчить про його згоду на внесення інформації до Реєстру та надання згоди на отримання відцифрованого образу обличчя, відцифрованого підпису та відцифрованих відбитків пальців рук.

Відповідно до статті 21-1 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" визначено, що доведення до відома населення законів України та інших нормативно-правових актів здійснюється шляхом їх офіційного опублікування відповідно до закону державними друкованими засобами масової інформації та офіційними друкованими виданнями (офіційними виданнями), висвітлення аудіовізуальними засобами масової інформації, оприлюднення на офіційних веб-сайтах органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також в інший спосіб, визначений законом.

Закон, так само як і Порядок вважаються доведеними до відома населення та є загальнодоступними, оскільки розміщенні на офіційному веб-сайті Верховної Ради України та були надруковані в офіційних виданнях "Голос України" та "Урядовий кур`єр".

Під час підписання заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 була надана можливість з нею ознайомитися, де у самій назві заяви-анкети уже прослідковується куди інформація відносно особи буде вноситися (зразок заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджено наказом МВС України від 26.11.2014 № 1279 із змінами).

Жодних заперечень, пропозицій та зауважень під час зазначеної процедури від позивача не надходило, а всі дії щодо нього здійснювалися на добровільній основі.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідачі діяли правомірно

Що стосується позовної вимоги в частині вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації про персональні дані на ім`я ОСОБА_2 , що зберігаються в Реєстрі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 26.04.2013 № 5543-0- 33-13/6.1 зазначено про те, що відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Відповідно до абзацу 4 ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Абзац 8 ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" передбачає, що обробка персональних даних - це будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

У контексті зазначеного, суд зазначає, що на чинне законодавство у сфері захисту персональних даних, зокрема, ст. 15 Закону України "Про захист персональних даних", яка встановлює, що персональні дані видаляються або знищуються в порядку встановленому відповідно до вимог закону.

Відповідно до вимог п .6 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних" суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

При цьому, доказів того, що персональні дані ОСОБА_2 обробляються незаконно чи є недостовірними суду не надано.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, позивач фактично має право на поновлення або виправлення інформації, але ніяк не вилучення її, у зв`язку з релігійними переконаннями.

Крім того, стаття 8 Закону встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду є безпідставними та не приймаються колегією суддів до уваги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.11.2021 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик