Справа № 560/3333/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3333/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

18 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області, в якій просив суд:

- стягнути з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на користь позивача середній заробіток за час затримки належних працівникові сум по день фактичного розрахунку з 09.12.2020 по 04.03.2021 включно в розмірі 86684,46 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 21.05.2020 по 04.03.2021 в розмірі 7018,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.05.2020 у справі №560/446/20 задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Ярмолинецької районної ради № 33 від 23.12.2019 року про внесення змін до рішення Ярмолинецької районної ради від 24.11.2015 року № 2 «Про лічильну комісію». Визнано протиправним та скасовано рішення Ярмолинецької районної ради Хмельницької області № 36 від 23.12.2019 року "Про дострокове припинення повноважень заступника голови Ярмолинецької районної ради ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника голови Ярмолинецької районної ради з 23.12.2019 року. Стягнуто з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу з 23.12.2019 року по 20.05.2020 включно. В частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, допущено негайне виконання.

Вказав, що в листопаді 2020 звертався до суду про стягнення середнього заробітку. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №560/7370/20 позов ОСОБА_1 до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2020 по 08.12.2020 включно в розмірі 212909 (двісті дванадцять тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 20 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач зазначив, що з позовом про стягнення з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2020 по 08.12.2020 звертався, оскільки його повноваження на виборній посаді виборного органу місцевого самоврядування закінчилися 08.12.2020, оскільки 09.12.2020 відбулася перша сесія Ярмолинецької селищної ради.

Вказав, що його відносини з Ярмолинецькою районною радою Хмельницької області закінчилися 08.12.2020, тому звернувся до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних працівникові сум по день фактичного розрахунку з 09.12.2020 по 04.03.2021 та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за період з 21.05.2020 по 04.03.2021.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Ярмолинецької районної ради №36 від 23.12.2019 припинено достроково повноваження ОСОБА_1 , як заступника голови Ярмолинецької районної ради з 23.12.2019 зі звільненням із займаної посади.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.05.2020, позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Ярмолинецької районної ради Хмельницької області №33 від 23.12.2019 про внесення змін до рішення Ярмолинецької районної ради від 24.11.2015 №2 "Про лічильну комісію". Визнано протиправним та скасовано рішення Ярмолинецької районної ради Хмельницької області №36 від 23.12.2019 "Про дострокове припинення повноважень заступника голови Ярмолинецької районної ради ОСОБА_1 ". Поновлено на посаді заступника голови Ярмолинецької районної ради Хмельницької області з 23.12.2019. Стягнуто з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області грошове утримання за час вимушеного прогулу з 23.12.2019 по 20.05.2020 включно.

Вказане Рішення набрало законної сили відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №560/7370/20 позов ОСОБА_1 до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2020 по 08.12.2020 включно в розмірі 212909 (двісті дванадцять тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 20 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 18.03.2021.

Станом на 04.03.2021 рішення суду щодо поновлення позивача на посаді Ярмолинецькою районною радою Хмельницької області не виконано.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції враховуючи, що сума середнього заробітку виплачена позивачеві більше ніж через місяць після набрання рішенням законної сили, дійшов висновку, позивач має право на отримання компенсації за період за період з 21.05.2020 по 04.03.2021 у розмірі в розмірі 7018,37 грн.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, з урахуванням доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з положеннями частини 6 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Статтею 370 КАС України регламентовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до положень пункту 5 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з нормами пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, таким чином, оскільки позивача звільнено 23.12.2019, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 обчислюється виходячи з виплат за жовтень - листопад 2019 року.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, враховуючи невиконання Ярмолинецькою районною радою рішення Хмельницького окружного адміністративного суду про поновлення позивача на посаді, на підставі статті 236 КЗпП, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача стягнути середній заробіток за час затримки.

Так, за період з 09.12.2020 по 04.03.2021 59 робочих днів, середньоденна заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення становить 1520,78 грн. (відповідно до довідки Ярмолинецької районної ради Хмельницької області від 27.01.2021 №528/01-27), отже сума до стягнення становить 59*1520,78=89726,02 грн.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині вимоги про визнання протиправною бездіяльності та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за період з 21.05.2020 по 04.03.2021, апеляційний суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Системний аналіз вищезазначеної норми дозволяє дійти висновку, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3, 4 Закону № 2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, вищенаведені правові норми Закону № 2050-III встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців.

Водночас, у статті 2 Закону № 2050-III наведено визначення доходу у розумінні цього Закону, а саме - грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Положеннями пункту 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з нормами пункту 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Таким чином слідує, що наведені пункти Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-III та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом першої інстанції, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року, яким стягнуто з Ярмолинецької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу з 23.12.2019 року по 20.05.2020 включно. Виплату коштів здійснено відповідачем 04.03.2021 року.

Положення Закону № 2050-III та Порядку № 159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата/грошове забезпечення) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Відповідно до приписів Конституції України та КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в рішеннях Верхового Суду України, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, від 31.03.2020 року № 817/621/18.

Водночас, у разі, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Таким чином, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Враховуючи, що сума середнього заробітку виплачена позивачеві більше ніж через місяць після набрання рішенням законної сили, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у позивача права на отримання компенсації за період за період з 21.05.2020 по 04.03.2021 у розмірі в розмірі 7018,37 грн.

Відповідно до положень статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ярмолинецької районної ради Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.