Справа № 560/1169/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1169/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

19 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач в лютому 2021 року звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відомостей довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №24 від 13.06.2013, виданої ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс», при призначенні йому пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 24.11.2015 року перерахувати розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням відомостей довідки про заробітну плату №24 від 13.06.2013, виданої ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» починаючи з моменту призначення пенсій, а саме з 24.11.2015.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідачем не наведено, а твердження відповідача, що довідки не підтверджені первинними документами, не може бути підставою для настання для позивача несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за відповідний період.

Факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості, не встановлено, а період роботи позивача в ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс», зазначений у довідках, узгоджується із записами у трудовій книжці позивача, а тому останній не може бути позбавлений права на перерахунок пенсії, оскільки наведені вище обставинами виникли не з його вини.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що згідно правової позиції ВС у постанові від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17 у постанові від 23.04.2019 у справі № 376/149/18, постанові від 24.10.2019 у справі № 376/1020/16-а, постанові від 05.03.2020 у справі № 539/3234/16-а обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати є підтвердження нарахування такої заробітної первинними документами, іншого чинним законодавством не передбачено.

Оскільки, первинними документами не підтверджено дані про нарахування та виплату ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» заробітної плати ОСОБА_1 , а тому відповідач правомірно зарахував заробітню плату періоду роботи в ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» в нульовому значенні.

Крім того, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, а судом першої інстанції неправомірно зобов`язано з 24.11.2015 перерахувати розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням відомостей довідки про заробітну плату №24 від 13.06.2013, виданої ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс».

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2021 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 04.11.2021.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, до якої додав необхідні для призначення пенсії документи, у тому числі довідку про заробітну плату №24 від 13 червня 2013 за період роботи з 03.11.2005 по 10.05.2013, видану ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» Російська Федерація, підписана генеральним директором.

З 24.11.2015 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Встановлено, що заробітна плата позивача для обчислення пенсії за період роботи з 03.11.2005 по 10.05.2013 була зарахована в нульовому значенні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено запит до органу Пенсійного фонду Російської Федерації про проведення перевірки заробітної плати ОСОБА_1 за період з 03.11.2005 по 10.05.2013 згідно довідки про заробітну плату від 13.06.2013 №24, виданої ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс»

Відповідно до отриманої інформації ЗАТ ХК «Стройенергосервіс» у період з 05.12.2002 року по 18.08.2009 року було зареєстроване в м. Москві і зняте з обліку у зв`язку з перереєстрацією в м. Ковров, Володимирської області. Зазначена організація взята на облік в управлінні Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Ковров 04.09.2009 року. Юридична адреса організації: м. Ковров, вул. Волго-Донська, 33, фактична адреса організації: м. Москва, вул. Енергетична, 12, к.1. Також повідомлено, що листи, адресовані на адресу організації (м. Москва, вул. Енергетична, 12, к.1) про надання документів для проведення звірки, повертаються з відміткою - організація не існує. Відомостями про місцезнаходження документів щодо особового складу, а також про передачу документів на зберігання в архівні установи управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Коврові не володіє.

Судом встановлено, що у матеріалах пенсійної справи наявний лист конкурсного управляючого ЗАТ ХК «Стройенергосервіс» №79 від 06.06.2016, відповідно до якого на адресу Пенсійного фонду України у місті Нетішині направлені дві довідки про доходи ОСОБА_1 за 2010 та 2011 роки. Також повідомлено, що з січня 2015 року ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» знаходилось у стані ліквідації.

Відповідач частково врахував заробітну плату, вказану у довідці ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» (лише за 2010 та частково 2011 рік), оскільки первинні документи, які підтверджують відомості, вказані у цій довідці за інші періоди, відсутні, їх місцезнаходження не встановлене.

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі і із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня1992 року передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 3 Угоди також встановлено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обрахування пенсії проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць СНД і держав, які входили в склад СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Статтею 1 Закону № 1058-IV наведено правове визначення поняття терміну страхового стажу, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, обрахування розміру пенсії за віком працівнику який працював на підприємстві іншої держави проводиться за наявності інформації про сплату страхових внесків, у разі якщо внески сплачувалися до Пенсійного фонду України така інформація повинна міститися в системі персоніфікованого обліку, або така інформація повинна міститися у довідках, виданих підприємством іншої держави особі яка претендує на призначення пенсії за віком, у разі якщо облік сплати страхових внесків які сплачуються підприємствами інших держав ведеться компетентними органами таких держав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. Статтею 6 цієї Угоди передбачено, що трудовий стаж, у т. ч. стаж, який обчислюється в пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи письмових трудових договорів, застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві внаслідок неможливості одержання від підприємства довідки чи відповідних документів про стаж роботи.

За приписом частини 3 статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно ч. 1-2 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Так, згідно матеріалів справи позивач з 24.11.2015 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058- IV.

При цьому, під час обчислення пенсії позивачу заробітна плата за період роботи з 03.11.2005 по 10.05.2013 була зарахована в нульовому значенні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено запит до органу Пенсійного фонду Російської Федерації про проведення перевірки заробітної плати ОСОБА_1 за період з 03.11.2005 по 10.05.2013 згідно довідки про заробітну плату від 13.06.2013 року №24, виданої ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс»

Згідно отриманої інформації ЗАТ ХК «Стройенергосервіс» у період з 05.12.2002 по 18.08.2009 зареєстроване в м. Москві і зняте з обліку у зв`язку з перереєстрацією в м. Ковров, Володимирської області. Зазначена організація взята на облік в управлінні Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Ковров 04.09.2009. Юридична адреса організації: м. Ковров, вул. Волго-Донська, 33, фактична адреса організації: м. Москва, вул. Енергетична, 12, к.1. Також повідомлено, що листи, адресовані на адресу організації (м. Москва, вул. Енергетична, 12, к.1) про надання документів для проведення звірки, повертаються з відміткою - організація не існує. Відомостями про місцезнаходження документів щодо особового складу, а також про передачу документів на зберігання в архівні установи управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Коврові не володіє.

Водночас з довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 13.06.2013 року №24 за 2005 - 2013 роки, вбачається, що позивач дійсно працював в ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс», отримуючи заробітну плату з листопада 2005 року по травень 2013 року. Довідка видана на підставі особових рахунків за 2005-2013 роки і у ній зазначається, що на всі виплати позивачу нараховані страхові внески до Пенсійного фонду РФ, Єдиний соціальний податок (ЕСН) та сплачені інші передбачені податки.

Водночас, відповідачем будь-яких посилань на невідповідність довідки чинному законодавству (або її недостовірності) не наведено ні в суді першої інстанції ні в поданій апеляційній скарзі.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Згідно п. 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством належать до компетенції пенсійного фонду. Отже, посилання відповідача на невстановлення місця знаходження документів, що підтверджують сплату ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс» страхових внесків за певний період, суд оцінює критично.

Твердження відповідача, що довідка не підтверджена первинними документами, не може бути підставою для настання для позивача несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за відповідний період.

Судом встановлено, що позивачем для призначення пенсії надавались трудові книжки серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , які оформлені належним чином, що ніким не спростовано.

Також позивачем надана вищезгадана довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 13.06.2013 року №24 за 2005 - 2013 роки, видана ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс», з якої вбачається, що позивач дійсно працював на вказаному підприємстві, отримуючи заробітну плату з листопада 2005 року по травень 2013 року. Довідка видана на підставі особових рахунків за 2005-2013 роки і у ній зазначається, що на всі виплати позивачу нараховані страхові внески до Пенсійного фонду РФ, Єдиний соціальний податок (ЕСН) та сплачені інші передбачені податки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 по справі №348/463/17 та від 13.02.2020 по справі №523/19088/16-а та від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Отже, відповідачем не доведено та не встановлено апеляційним судом факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості, а період роботи позивача в ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс», зазначений у довідках, узгоджується із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , а тому позивач не може бути позбавлений права на перерахунок пенсії, оскільки наведені вище обставинами виникли не з його вини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування відомостей довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №24 від 13.06.2013, виданої ЗАТ «Холдингова компанія «Стройенергосервіс», при призначенні йому пенсії за віком.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги стосовно строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 22, 64 Конституції України право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

Згідно матеріалів справи, підставою звернення до суду є неврахування відповідачем довідки про заробітну плату позивача, виданої ЗАТ «Буденергосервіс» за 2005 - 2013 роки для призначення пенсії (від 13.06.2013 №24) однак, про неврахування відомостей цієї довідки позивач повідомлений не був. При цьому, про обмеження/порушення своїх пенсійних прав позивач дізнався лише при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у січні 2021 року, а позов до суду подано 01.02.2021, тобто в межах строку, передбаченого ст.122 КАС України.

У зв`язку з цим, суд вважає безпідставними доводи пенсійного органу про порушення позивачем строків звернення з позовом до суду.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а про те, що :"... визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку."

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.