Справа № 160/5130/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/5130/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року (головуючий суддя Неклеса О.М.)

в адміністративній справі №160/5130/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 06.04.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 :

- грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2019 рік у кількості 15 діб;

- доплати за службу в нічний час за 88 добових чергування за період з 01.10.2017 до 01.10.2020.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 15 діб у сумі 11839,88 грн. та заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.10.2017 до 01.10.2020, в сумі 4 160,64 грн.

Також позивач просив стягнути на його користь судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 9 000 грн. (а.с.2-13)

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.82-83)

Вказаною ухвалою встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання даної ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

На виконання вимог ухвали позивач направив на адресу суду пояснення, в яких зазначив, що не звертається до суду із звернення стягнення середнього розрахунку. Частина 2 ст. 233 КЗпП України про яку зазначає позивач: у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для стягнення середнього заробітку як санкції з роботодавця встановлено більш короткий строк, поряд з тим особа незалежно від місця роботи не може бути позбавлена права звернутися до суду лише з критерію того, що проходила публічну службу. Дана судова практика є не релевантною, оскільки врегульовує зовсім інші правовідносини, якщо ж звернутися до спорів про стягнення саме заробітної плати, то за текстом вказаних справ вбачається, що вказаний судом місячний строк не застосовується. Обмеження судом права позивача на стягнення належної та невиплаченої йому заробітної плати місячним строком є порушенням права на звернення до суду, імплементованого міжнародного законодавства, національного законодавства, є дискримінаційним обмеженням за ознакою професії. Цього питання наявний узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (текст додається ), де судді суду касаційної інстанції через аналіз рішень Конституційного суду України аргументують необхідність та можливість застосування ч.2 ст. 233 КЗпП України до відносин щодо невиплати заробітної плати державному службовцю. За логікою, викладеною в ухвалі від 29.06.2021 виходить так, що право на отримання заробленої заробітної плати позивач втрачає через місяць після звільнення з публічної служби, в той час коли будь-яка інша особа цим строком взагалі не обмежена. Позивач не звертається в порядку ст.ст. 116. 117, ч. 1 ст. 233 КЗпП України та не просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, тому дані норми та строки щодо їх застосування не можуть врегульовувати даний спір. (а.с.86-88)

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду з позовною заявою задоволено та поновлено такий строк; відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. (а.с.92)

27.07.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою:

- визнано підстави поновлення строку звернення до суду,- неповажними;

- у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку, - відмовлено;

- позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без розгляду.

Ухвала суду від 27.07.2021 року мотивована тим, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення зі служби грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2019 рік у кількості 15 діб, доплати за службу в нічний час за 88 добових чергування, тому за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів. Суд, посилаючись на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №240/532/20, вказав, що звільнення з публічної служби охоплює в себе не тільки процедуру безпосереднього звільнення, а й проведення розрахунку з приводу належних сум особам, що проходили публічну службу, на час їх звільнення, відтак дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку звернення встановленого частиною 5 статтею 122 КАС України.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що позивач не звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, тому не підлягає застосуванню відповідна судова практика, яка вказує, що у публічних спорах 3-місчний строк, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України зменшується та дорівнює 1 місяцю, відповідно до ч.5 ст.122 КАС України та вказує про наявність положень ч.2 ст.233 КЗпП України, оскільки йому не виплачена частина заробітної плати. У разі ж порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Порядок № 988) визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.п. 3 п. 5 Порядку № 988, передбачено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Позивач вважає, що при звільненні зі служби відповідач не в повному обсязі розрахувався з ним, тому звертається до суду з таким позовом.

Згідно частин 1, 2, 3, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що шестимісячний строк це загальний строк звернення до адміністративного суду.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Таким чином, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами.

При цьому, для захисту прав, свобод та інтересів особи, можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Зокрема, згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Однак, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Отже, відсутній строк звернення до суду у спорах щодо стягнення недоотриманої заробітної плати разом як і грошового забезпечення чи його частини.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Проте варто враховувати, що спір ОСОБА_1 стосується грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку та доплату за службу в нічний час, які є складовою частиною грошового забезпечення поліцейського, тобто його заробітку.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що строк звернення з даним позовом складає один місяць з огляду на те, що спір пов`язаний з прийняттям та проходженням публічної служби.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з тим, що в силу частини 5 ст. 122 КАС України, спори щодо прийняття/звільнення, проходження публічної служби обмежуються строком звернення до адміністративного суду 1 місяць.

Однак, в даному випадку слід враховувати, що даний спір пов`язаний з частиною заробітку позивача, а отже подібні спори не мають обмеження строком.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись 241-245, 250, 311, 312, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року скасувати.

Справу №160/5130/21 направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова