Справа № 620/4359/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4359/21 Суддя першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Чаку Є.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25 грудня 2020 року № 2500-1502-8/51335 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи: з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року - на посаді акушерки фельдшерсько-акушерського пункту Борзнянського району с. Високе Борзнянської районної центральної лікарні; з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року - на посаді медичної сестри Чернігівського обласного діагностичного центру: з 11 жовтня 2017 року по 31 травня 2020 року - на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», викладену у листі від 25 грудня 2020 року № 2500-1502-8/51335;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи: з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року - на посаді акушерки фельдшерсько-акушерського пункту Борзнянського району с. Високе Борзнянської районної центральної лікарні; з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року - на посаді медичної сестри Чернігівського обласного діагностичного центру: з 11 жовтня 2017 року по 31 травня 2020 року - на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що для виникнення прав на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачу необхідно мати спеціальний стаж роботи: станом на 01 квітня 2015 року - не менше 25 років, станом на 01 січня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців, станом на 11 жовтня 2017 року - 26 років 6 місяців. Однак, навіть у разі зарахування до вислуги років періодів роботи з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року та з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року у ОСОБА_1 відсутній стаж, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Додатково відповідач зазначає, що на підтвердження спеціального характеру роботи на посаді акушерки фельдшерсько-акушерського пункту Борзнянського району с. Високе Борзнянської районної центральної лікарні позивач надала копію відповідної довідки замість оригіналу. У свою чергу довідку про підтвердження спеціальних умов роботи на посаді медичної сестри Чернігівського обласного діагностичного центру не надано взагалі.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про наявність у неї спеціального стажу на час звернення із заявою про призначення пенсії - 28 років 6 місяців 24 дні, який є достатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року - скасувати в частині, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом встановлено і сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 25 грудня 2020 року № 2500-1502-8/51335 позивача було повідомлено про відмову в задоволенні такої заяви з підстав відсутності спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника. На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Відповідно до записів у трудовій книжці та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 спеціальний стаж позивача складає 28 років 6 місяців 24 дні, з необхідних 25 років, та є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним визначитися із стажем роботи, який є необхідним для набуття права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, що діяла на час прийняття цього Закону - 05 листопада 1991 року, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 було затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а також визначено, що пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, зокрема, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII встановлено як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років - досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням зазначених змін положення п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачали, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідні зміни в частині визначення стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, були внесені до абз. 2 постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 шляхом прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2015 року № 529 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. «а» ст. 54, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, з 04 червня 2018 року відновлено дію п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Після прийняття рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 № 2-р/2019 зміни до абз. 2 постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 з метою його приведення у відповідність до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не вносились.

Однак, враховуючи, що зміни до цієї постанови були внесені саме з метою приведення її у відповідність до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 у редакції, яка передбачає, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Щодо співвідношення Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності 01 січня 2004 року колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Згідно з п. 21 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У свою чергу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року необхідно мати спеціальний стаж роботи не менше 25 років.

Перевіряючи наявність у позивача зазначеного стажу роботи, колегія суддів враховує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області підтверджено наявність вислуги років (спеціального стажу роботи) 23 роки 2 місяці 9 днів.

У свою чергу, згідно з листом відповідача від 25 грудня 2020 року № 2500-1502-8/51335, для підтвердження спеціального стажу роботи за період з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року на посаді акушерки фельдшерсько-акушерського пункту Борзнянського району с. Високе Борзнянської районної центральної лікарні позивачу необхідно надати оригінал уточнюючої довідки замість копії, а за період з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року на посаді медичної сестри Чернігівського обласного діагностичного центру - уточнюючу довідку про те, що заклад включений до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Підстави для неврахування до спеціального стажу роботи для цілей призначення пенсії за вислугу років періоду роботи з 11 жовтня 2017 року по 31 травня 2020 року на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради в листі від 25 грудня 2020 року № 2500-1502-8/51335 прямо не зазначені.

Однак, як раніше зазначалося, відповідно до п. 21 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення», позивачу необхідно мати вислугу років не менше 25 років саме станом на 11 жовтня 2017 року.

За таких обставин період роботи ОСОБА_1 на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради не включається до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як такий, що набутий вже після 11 жовтня 2017 року (тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»).

Під час розгляду і вирішення цієї справи суд першої інстанції виходив з того, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 та диплом про здобуття спеціальності акушерки є достатніми для вирішення питання про віднесення періодів роботи з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року та з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року до спеціального трудового стажу (вислуги років).

Так, згідно з розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у таких закладах і установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

У трудовій книжці містяться записи про місце роботи і посади, які позивач обіймала з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року та з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року. Зазначені у трудовій книжці ОСОБА_1 назви медичних закладів та установ дають можливість віднести їх до таких, що входять до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Вимагаючи надання уточнюючої довідки з інформацією про те, чи відносяться фельдшерсько-акушерський пункт Борзнянського району с. Високе Борзнянської районної центральної лікарні та Чернігівський обласний діагностичний центр до медичних закладів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів необхідності надання таких документів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що періоди роботи з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року та з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року належить зарахувати до спеціального стажу (вислуги років), який дає право на призначення пенсії на підставі п. 21 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що у разі зарахування зазначених періодів роботи до спеціального стажу, вислуга років ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року збільшиться до 24 років 11 місяців 9 днів замість необхідних 25 років.

У свою чергу період роботи на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради з 11 жовтня 2017 року по 31 травня 2020 року не впливає на можливість призначення позивачу пенсії за вислугу років, адже набутий позивачем вже після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Так, вказаним Законом положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було доповнено новим розділом XIV1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», яким установлено підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. До внесення зазначених змін такі питання регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Працівники охорони здоров`я, згідно з розділом XIV1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», більше не належить до категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Одночасно п. 21 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість призначення пенсії за вислугу років для таких працівників, однак за умови, що вони мали спеціальний стаж, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення» станом на чітко визначену дату - 11 жовтня 2017 року.

Таким чином, рішення суду від 25 червня 2021 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 11 жовтня 2017 року по 31 травня 2020 року на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року навіть з урахуванням періодів роботи з 01 квітня 1987 року по 29 березня 1988 року та з 01 вересня 1993 року по 31 травня 1994 року становить менше 25 років (а саме - 24 років 11 місяців 9 днів), рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із заявою про призначення пенсії також підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області частково спростовують висновки суду, що викладені в рішенні від 25 червня 2021 року та є підставою для його скасування в частині.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 11 жовтня 2017 року по 31 травня 2020 року на посаді медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Чернігівської обласної ради та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із заявою про призначення пенсії - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Є.В. Чаку

Л.Т. Черпіцька