Справа № 640/1867/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/57
СУДОВЕ РІШЕННЯ
18 листопада 2021 року м. Київ № 640/1867/21
до Антимонопольного комітету України Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань
Обставини справи:
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.10.2021 р. у справі №640/1867/21 позовні вимоги задоволено -

визнано протиправним та скасовано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності у 2020 році голови Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_1 , затверджений наказом Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 року № 1250-к "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності у 2020 році голови Східного міжобласного територіального відділення Комітету";

визнано протиправними та скасовано накази Антимонопольного комітету України від 28.12.2020 року № 1255-ВК, від 11.01.2021 р. № 29-ВК, від 22.01.2021 № 72-ВК;

поновлено ОСОБА_1 на посаді голови Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з 22.01.2021р;

присуджено до стягнення зі Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_1 середній заробіток на час вимушеного прогулу з 22.01.2021 р. по 25.10.2021 р. в розмірі 211 064, 1 грн.

Вступну та резолютивну частину судового рішення оголошено в судовому засіданні 25.10.2021 р.

28.10.2021 р. позивачем до суду подано заяву про надання доказів про судові витрати після ухвалення рішення суду, у якій позивач просить з Антимонопольного комітету України, Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судові витрати на користь ОСОБА_1 у розмірі 46 212 сорок шість тисяч двісті дванадцять) гривень 00 копійок.

15.11.2021 р. до суду надано клопотання відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокату, у яких відповідачі просять відмовити у задоволенні заяви про стягнення вказаних витрат.

Згідно ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

З врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", наказу Окружного адміністративного суду міста Києва №34/з від 17.03.2020р., розпорядження заступника Голови суду від 19.08.2020 р. №4/з "Про посилення карантинних обмежень в Окружному адміністративному суді м. Києва" суд дійшов висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з заявою та клопотаннями, суд зазначає наступне.

Ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 3-5 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 року у справі № 726/549/19.

В даному випадку до закінчення судових дебатів у справі (в судовому засіданні 25.10.2021 р.) сторона (представник позивача) зробила про надання доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідну заяву; протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (28.10.2021 р.) було подано заяву з додатками та направлено їх копії відповідачам.

На підтвердження понесення витрат на надання правової допомоги позивачем надано копії:

договору про надання правової допомоги від 21.01.2021 р. б/н, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро "Тарасов і партнери", про надання юридичної допомоги (загального характеру); вартість однієї години надання послуг визначено у 950 грн.;

акта прийому - передачі послуг від 27.10.2021 р. за Договором про надання правової допомоги від 21.01.2021 р., згідно з яким визначено перелік послуг, їх обсяг (кількість годин) та вартість на загальну суму 46 212 грн.;

рахунку - фактури № СФ -0000015 від 31.01.2021 р. на суму 10540 грн. (січень 2021 р.); платіжного доручення № @2PL560562 від 08.02.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000043 від 28.02.2021 р. на суму 6 285 грн. (лютий 2021 р.); платіжного доручення № @2PL7445544 від 09.03.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000077 від 31.03.2021 р. на суму 4 910 грн. (березень 2021 р.); платіжного доручення № @2PL945257 від 12.04.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000097 від 30.04.2021 р. на суму 6 869 грн.; платіжного доручення № @2PL258868 від 30.04.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000118 від 31.05.2021 р. на суму 1 475 грн. (травень 2021 р.); платіжного доручення № @2PL067967 від 10.06.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000146 від 30.06.2021 р. на суму 2 850 грн. (червень 2021 р.); платіжного доручення № @2PL129810 від 16.07.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000168 від 31.07.2021 р. на суму 144 грн. (липень 2021 р.); платіжного доручення № @2PL232497 від 14.09.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000196 від 31.08.2021 р. на суму 5 449 грн. (серпень 2021 р.); платіжного доручення № @2PL235893 від 14.09.2021 р.;

рахунку - фактури № СФ-0000224 від 25.10.2021 р. на суму 7780 грн. (жовтень 2021 р.); квитанції від 27.10.2021 р.

свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №9326/10 від 31.07.2020 р. на ім`я представника Ковдій М.С.

Згідно зі змістом акта від 27.10.2021 р. перелік наданих послуг містить перелік проєктів складених та поданих по справі документів, участь у судових засіданнях (7 засідань), відшкодування поштових витрат та витрат на проїзд.

Наведений перелік відповідає документам, поданим представником позивачем та долученим до справи; також кількість, дати та тривалість судових засідань по справі, на яких був присутній представник позивача, відповідає матеріалам справи.

Відповідачі у поданих клопотанням посилаються на заявлення витрат на правову допомогу у завищеному розмірі, відсутність детальної інформації про надані послуги, витрат на проїзд.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Посилання відповідача на Порядок оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу та Методику обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 р. № 465 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. № 1048), не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаним нормативно-правовим актом регулюються відносини з надання безоплатної вторинної правової, адвокатам, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, тоді як в даному випадку відносини щодо оплати правової допомоги позивачу регулюються укладеним договором про надання правової допомоги від 21.01.2021 р. б/н.

На думку суду, з огляду на складність справи визначення вартості однієї години надання послуг у 950 грн. завеликим не є, співмірний зі складністю справи та витраченими на ведення справи зусиллями.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі № 826/13271/16.

Положеннями ч. 3 ст. 135 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", додатком до якої встановлено (компенсація в адміністративних справах), що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Постановою від 02.02.2011 р. № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" Кабінет Міністрів України затвердив суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1 (далі - Постанова № 98).

Відповідно до п. 1 п. 7 Постанови № 98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Позивачем у складі витрат на надання правової допомоги заявлено витрати, пов`язані з прибуттям до судового засідання - 219 грн. (відшкодування поштових витрат та витрат на проїзд) - п. 12 акта від 27.10.2021 р., таксі - 50 грн. (п. 13), 224 грн. (відшкодування поштових витрат та витрат на проїзд) - (п. 19), таксі - 80 грн. (п. 21), таксі - 50 грн. (п. 23). Загалом - 623 грн. (разом з поштовими витратами, які окремо не виділено).

На підтвердження понесення транспортних витрат у заявленому розмірі суду не надано.

За таких обставин суд погоджується з відповідачем, який посилається на їх непідтвердження, і в задоволенні заяви в цій частині відмовляє.

Також суд зазначає, що згідно зі змістом рішення по справі фактично ухвалення протиправних рішень щодо позивача допущено Антимонопольним комітетом України, тоді як Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України вчиняло похідні дії та ухвалювало похідні рішення, пов`язані з оформленням звільнення позивача з посади.

За таких обставин суд вважає, що витрати на надання правової допомоги підлягають до стягнення саме з Антимонопольного комітету України.

Окремо суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі справа №826/841/17.

На підставі вищевикладеного, ст. 134, 135, 143, 252, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача задовольнити частково.

2. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_1 45 589 грн. витрат на правову (правничу) допомогу).

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

4. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його виготовлення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 18.11.2021 р.