Справа № 560/3906/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3906/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

18 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просила:

- визнати протиправним та скасування рішення від 07.08.2020 № 36 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, зобов`язання зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 02.08.1993 по 31.08.2003 у Ставичанській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів на посаді бібліотекаря;

- зобов`язати Головне управління призначити та виплатити пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.07.2020.

В обґрунтування позову зазначила, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", маючи для цього трудовий і спеціальний стаж, та надавши необхідні підтверджуючі документи. Відповідач 19.10.2020 повідомив про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, з чим позивач не погоджується.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.08.2020 № 36. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 02.08.1993 по 31.08.2003 на посаді бібліотекаря та вчителя зарубіжної літератури Ставичанської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років (на пільгових умовах), як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 30.07.2020.

У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апелянт зазначив, що посада бібліотекаря відсутня у списку посад (робіт) затвердженого Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (постанова КМУ від 4 листопада 1993 №909), тому право на включення вказаного періоду роботи до пільгового стажу відсутнє. Відповідач зазначає, що у розділі «Освіта» Переліку передбачено, зокрема, бібліотеки, які являються окремими юридичними особами згідно чинного законодавства та мають статус закладу освіти. Серед найменувань посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, зазначені завідуючі та бібліотекарі. Однак робота на таких посадах в шкільних бібліотеках, які є структурними підрозділами загальноосвітніх навчальних закладів і не мають статусу юридичної особи, не дає права на пенсію за вислугу років. Відтак, період роботи позивачки з 02.08.1993 по 31.08.2003 не може бути зарахований до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, що 30 липня 2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.08.2020 № 36 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017, про що позивачку повідомлено листом від 19.10.2020.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами, що позивач не була зайнята на вищезазначених роботах протягом спірного періоду (аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2018 у справі №210/5078/16-а).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають право на пенсію за вислугу років, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788 XIІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років (а з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджений Перелік закладів, установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту, і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. У розділі 1 Переліку (частина "Найменування закладів і установ") зазначаються "Бібліотеки", а в частині "Найменування посад" зазначаються "завідуючі, бібліотекарі". Пункт 2 "Примітки" даного нормативно-правового акта передбачає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" бібліотека - це інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

Згідно з частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону №1788-XII, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно з Порядком №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються також довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 міститься запис №5 про прийняття її на посаду бібліотекаря та вчителя зарубіжної літератури у Ставичанській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів. 16.09.2003 позивач переведена з посади бібліотекаря на посаду вчителя зарубіжної літератури по трудовому договору. Таким чином, у період з 02.08.1993 по 31.08.2003 позивач виконувала обов`язки як вчителя, так і бібліотекаря Ставичанської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, мала навчальні години згідно з тижневим навантаженням вчителів, що доводиться довідками Берездівської сільської ради №188/06-30 та №190/06-30 від 14.02.2020.

Отже, ОСОБА_1 у період з 02.08.1993 по 31.08.2003 працювала в закладі освіти на посаді, яка передбачала виконання обов`язків бібліотекаря та вчителя, відтак виконувала роботу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, в ході розгляду даної справ відповідачем не доведено належними доказами, що позивач не була зайнята на вищезазначених роботах протягом спірного періоду.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2018 у справі №210/5078/16-а)

Таким чином слідує, що на час звернення із заявою до відповідача пільговий стаж для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який відповідач відмовився врахувати, був наявний та підтверджений записами трудової книжки позивачки, довідками сільської ради та іншими документами, які є у справі. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи з 02.08.1993 по 31.08.2003 на посаді бібліотекаря та вчителя зарубіжної літератури Ставичанської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів необхідно зарахувати позивачці до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, з огляду на те, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії, мотивоване саме відсутністю необхідного стажу, у той час як суд прийшов до висновку про підтвердження спірного періоду стажу, погоджується з доводами суду першої інстанції щодо скасування оспорюваного рішення та зобов`язання відповідача зарахувати вищевказаний стаж до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів зауважує, що саме орган Пенсійного фонду після зарахування пільгового стажу за рішенням суду повинен здійснити повторний перерахунок усього наявного та необхідного для призначення пенсії стажу пенсіонера, встановивши його достатність, після чого прийняти рішення про призначення пенсії. Суд, в свою чергу, не повинен підміняти уповноважений орган, самостійно перераховуючи стаж роботи особи, тому в цій частині вимог саме відповідач повинен реалізувати власні дискреційні повноваження, повторно розглянувши питання призначення пенсії.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути питання про призначення пільгової пенсії позивачці з обов`язковим урахуванням встановлених судом обставин та того стажу, який підтверджений в межах розгляду цієї справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без з

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.