Справа № 320/2380/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2380/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Тараса Вікторовича, за участю третьої особи - Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. в частині не забезпечення повторного розгляду рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 28.03.2019 № 89-65-VІІ "Про погодження місця розташування 3-х стаціонарних ТС для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1" під час 67 позачерговій сесії Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, скликаної відповідно до розпорядження міського голови Костіна Т.В. від 02.04.2019 № 60/07-09/11-19;

- зобов`язати міського голову Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. підписати рішення міської ради від 28.03.2019 № 89-65-VІІ "Про погодження місця розташування 3-х стаціонарних ТС для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1", як такого, що набрало законної сили.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.01.2021, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. щодо незабезпечення повторного розгляду рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 28.03.2019 № 89-65-VІІ "Про погодження місця розташування 3-х стаціонарних ТС для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1" з урахуванням зауважень (вето) міського голови;

- зобов`язано міського голову Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. організувати та забезпечити повторний розгляд Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області рішення міської ради від 28.03.2019 № 89-65-VІІ "Про погодження місця розташування 3-х стаціонарних ТС для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1" з урахуванням зауважень (вето) міського голови. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У подальшому, позивачем 08.01.2020 направлено до суду апеляційної інстанції заяву про прийняття додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат, у якій заявник просить суд стягнути з міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. за рахунок бюджетних асигнувань Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області на користь ФОП ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн та судовий збір у розмірі 3842 грн та 5763 грн.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в апеляційній скарзі було заявлене клопотання про стягнення судових витрат та надано відповідні докази їх понесення.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Враховуючи, що при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції не було вирішене питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як зазначалося, позивачем були заявлені дві позовні вимоги немайнового характеру (про визнання протиправною бездіяльності щодо незабезпечення розгляду рішення та про зобов`язання підписати таке рішення як таке, що набрало законної сили). У свою чергу, постановою суду апеляційної інстанції фактично задоволено лише одну вимогу позивача із застосуванням способу захисту, який позивачем не заявлявся (про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання забезпечити розгляд рішення). Відтак, з урахуванням пропорційності, позивачу належить до повернення 1/2 понесених ним судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив 3842 грн, а за подання апеляційної скарги - 5763 грн судового збору, а тому, стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 4802,05 грн судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 22.04.2019 №2019/23, завдання №1 від 22.04.2019 (додаток №1 до договору від 22.04.2019 №2019/23), банківську виписку від 07.05.2019.

Згідно наведених документів сторони погодили надання адвокатом послуг щодо оскарження рішення міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. та/або рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області "Про погодження місця розташування 3-х стаціонарних ТС для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1" у компетентному суді першої інстанції. Згідно пункту 4.1 завдання №1 від 22.04.2019 за наведену вище роботу позивач сплачує гонорар у розмірі 25 000 грн шляхом передоплати.

Відтак, надані документи підтверджують факт домовленості та оплати послуг адвоката щодо оскарження рішень міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В. та/або Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області. Проте, у справі, що розглядається наведені послуги не надавалися, оскільки предметом даного спору є бездіяльність міського голови Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Костіна Т.В., а не рішення "Про погодження місця розташування 3-х стаціонарних ТС для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1".

Окрім того, наявні документи не фіксують факту надання послуг, при тому, що вимоги пункту 7.5.4 договору про надання правової допомоги вимагають підписання відповідного акту, а також того, що позивачем не було надано детального опису робіт (наданих послуг), фактично виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як цього вимагають наведені вище приписи частини четвертої статті 134 КАС, статті 30 Закону № 5076-VI.

Водночас, колегія суддів наголошує, що консультація позивача щодо розв`язання спору, отримання рішення суду та передача його клієнту (що обумовлено завданням №1 від 22.04.2019) не пов`язано із наданням адвокатом правової допомоги у суді.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що наявні у матеріалах справи документи фіксують виключно домовленість сторін щодо надання послуг у спорі, який не розглядався у даній справі, визначають розмір їх вартості, підтверджують оплату. Будь-яких документів, які б підтверджували факт надання адвокатом послуг у даній справі матеріали справи не містять.

Відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт чи іншого аналогічного документу також не дозволяє суду встановити факт обґрунтованості витрат, пов`язаності цих робіт із наданням правової допомоги у даній справі, а також їх дійсну необхідність.

Відтак, не вирішуючи питання співмірності заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів констатує, що позивачем не доведено факту понесення витрат на правову допомогу у даній справі.

Підсумовуючи викладене, за результатами заяви колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивачу належить відшкодувати 4802,05 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, посадова особа якої виступає відповідачем у даній справі.

Керуючись статтями 34, 132, 139, 243, 252, 311 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області (Переяславська міська рада; 08400, Київська обл., місто Переяслав, ВУЛИЦЯ Б.ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 27/25; ідентифікаційний код юридичної особи 04054978) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн 05 коп.

У здійсненні розподілу іншої частини судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Н.М. Єгорова