Справа № 640/13120/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року м. Київ № 640/13120/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Морозовій Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом до ОСОБА_1 Служби безпеки України Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку

за участі:

Позивач - ОСОБА_1 ;

представник Позивача - Клименко К.О.;

представник Відповідачів - Комиляй Ю.В.;

представник відповідача 2 - Очеретний М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - Позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою (з урахування заяви про збільшення вимог) до Служби безпеки України (далі по тексту також - Відповідач 1, СБ України), в якій просить:

1. Зобов`язати СБ України поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді головного наукового співробітника (наукової частини) Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України.

2. Зобов`язати СБ України поновити та забезпечити виплату грошового та речового забезпечення за встановленими нормами відповідно до посади ОСОБА_1 , поновити військове звання та вислуги за час вимушеного прогулу.

3. Зобов`язати СБ України забезпечити зарахування часу вимушеного прогулу у загальний строк військової служби ОСОБА_1 .

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Голови СБУ № 1589-ос від 21.11.2019.

5. Визнати протиправним та скасувати наказ Голови СБУ № 633-ос ДСК від 15.05.2020.

6. Визнати протиправним та скасувати наказ Голови СБУ № 90-ос ДСК від 21.05.2020.

7. Визнати протиправною бездіяльність СБ України та ІСТЕ СБ України щодо зволікання своєчасного звільнення Позивач або призначення на посаду в СБ України.

8. Зобов`язати СБ України відшкодувати ОСОБА_1 нанесені збитки у сумі 35 277,24 грн.

Ухвалою суду від 22.09.2020, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 31.03.2021, позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Голови СБУ № 1589-ос від 21.11.2019 залишено без розгляду.

Також, ухвалою суду від 24.06.2021, оскільки оскаржуваний наказ від 21.05.2020 №90-ОС/дск прийнятий Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі по тексту також - ІСТЕ СБ України, Відповідач 2).

Позовні вимоги мотивовано тим, що на думку Позивача, Відповідачами порушено процедуру звільнення, не виконано обов`язку щодо його наступного працевлаштування, у тому числі з урахуванням переважного права на залишення на роботі, чим порушено конституційне право останнього на працю, яке має бути поновлено у заявлений ним спосіб.

Представник Відповідача 1 подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому наголосив на законності звільнення Позивача, вважаючи, що Відповідач 1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, реалізуючи наданій йому повноваження, враховуючи відмову Позивача від запропонованих посад.

Представник Відповідача 2 подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому наголосив на законності звільнення Позивача, вважаючи, що Відповідач 2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, реалізуючи наданій йому повноваження, враховуючи відмову Позивача від запропонованих посад.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2017 між Позивачем та Відповідачем 1 укладено контракт на п`ять років про проходження військової служби у Службі безпеки України (осіб офіцерського складу) (том 1, а.с. 29).

Згідно з рапортом директора ІСТЕ СБ України від 11.11.2019, у зв`язку з прийняттям управлінських рішень щодо переміщення Позивача для здійснення службової діяльності на окремих напрямках та підвищення її ефективності, відповідно до підпункту «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведенням організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, з метою раціональної розстановки особового складу по пріоритетних напрямках, з урахуванням виявлених професійних і ділових якостей та досягнутих результатів, просив Голову СБУ дозволу на зарахування Позивача у розпорядження директора ІСТЕ СБ України, звільнивши його з посади головного наукового співробітника (том 1, а.с. 48).

Наказом Голови СБ України від 21.11.2019 № 1589-ОС, Позивач був зарахований у розпорядження директора ІСТЕ СБ України за підпунктом «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України з 21.11.2019 по 20.02.2020, за посадою головного наукового співробітника, звільнивши його з посади головного наукового співробітника (том 1, а.с. 93).

Згідно з рапортом від 28.12.2019 на ім`я директора ІСТЕ СБ України, Позивач просив продовжити йому термін перебування у розпорядженні на час перебування на лікуванні на 11 календарних днів, з 21.02.2020 до 02.03.2020 (том 2, а.с. 36).

Згідно з рапортами від 10.01.2020 та від 14.02.2020 на ім`я директора ІСТЕ СБ України, Позивач просив продовжити йому термін перебування у розпорядженні на час перебування у щорічній основній відпустці за 2020 рік (том 2, а.с. 38, 39).

Згідно з рапортом від 11.02.2020 на ім`я директора ІСТЕ СБ України, Позивач просив продовжити йому термін перебування у розпорядженні на час перебування на лікуванні на 5 календарних днів, з 03.03.2020 до 07.03.2020 (том 2, а.с. 41).

На підставі зазначених рапортів Позивача, строк його перебування у розпорядженні був продовжений відповідно до пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Згідно з листком співбесіди з Позивачем від 29.11.2019, який особисто ним підписаний, (том 2, а.с. 44), Позивача зокрема повідомлено, що відповідно до наказу Голови СБ України від 21.11.2019 № 1589-ОС його зараховано у розпорядження директора ІСТЕ СБ України, а також роз`яснено, що у разі відсутності в ІСТЕ СБ України рівнозначних посад або посад на ступінь нижче, буде здійснено пошук відповідних посад у системі СБ України. Також Позивача попереджено, що у разі неможливості призначення на посаду до завершення строку перебування у розпорядженні буде складено висновок про неможливість його використання на військовій службі з подальшим звільненням у встановленому законодавством порядку.

Згідно з листком співбесіди з Позивачем від 02.12.2019, який особисто ним підписаний, окрім доведення до відома зазначеного наказу від 21.11.2019 № 1589-ОС, Позивачу було роз`яснено, що у разі відсутності в ІСТЕ СБ України рівнозначних посад або посад на ступінь нижчих, буде здійснено пошук відповідних посад у системі СБ України через УРОС СБ України (не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення терміну перебування у розпорядженні) з урахування фахової підготовки та досвіду роботи військовослужбовця. При цьому, він повинен буде розглянути відповідні пропозиції та письмово викласти свою згоду або незгоду з призначення на запропоновані посади. Також Позивача попереджено, що у разі неможливості призначення на посаду до завершення строку перебування у розпорядженні буде складено висновок про неможливість його використання на військовій службі з подальшим звільненням у встановленому законодавством порядку (том 1, а.с. 25).

28.12.2019 складено довідку про ознайомлення Позивача із окремими матеріалами, яка підписана ним особисто, зі змісту якої вбачається, що Позивача ознайомлено: із результатами опрацювання питання щодо можливості його призначення на рівні посади ІСТЕ СБ України та фактичною відсутністю такої можливості; із списком вакантних посад рівня головного наукового співробітника та на один ступінь нижче у підрозділах Центрального управління, регіональних органах, закладах та установах СБ України, у зв`язку з чим Позивачу було запропоновано розглянути перелік вакантних посад та до 08.01.2020 доповісти (рапортом) щодо його рішення відносно запропонованих посад (том 2, а.с.46).

Позивач 08.01.2020 подав директору ІСТЕ СБ України рапорт, в якому повідомив, що не дає згоди на призначення на запропоновані посади рівня головного наукового співробітника та на один ступінь нижче у підрозділах Центрального управління, регіональних органах, закладах та установах СБ України. Натомість вказав, що дає згоду на призначення на посаду головного наукового співробітника (наукової установи), яка вільна станом на 08.01.2020 (том 1, а.с. 50).

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач 2 вживав можливих додаткових заходів щодо пошуку вакантних посад для Позивача в органах та підрозділах СБ України з метою вирішення питання щодо можливості подальшого проходження ним військової служби (том 2, а.с. 51), що з незалежних від Відповідача 2 причин не дало позитивних результатів (том 2, а.с.53-60), у зв`язку з чим Відповідачем 2 було складено висновок про неможливість подальшого службового використання Позивача від 30.04.2020 та подання до звільнення з військової служби (том 2, а.с. 61-64, 65).

Згідно з листком співбесіди із Позивачем від 30.04.2020, який особисто ним підписаний, у зв`язку із закінченням терміну перебування його у розпорядженні, Позивача ознайомлено з висновком щодо неможливості його подальшого службового використання та необхідності подання до звільнення з військової служби у зв`язку з проведенням організаційних заходів. Позивачу було запропоновано пройти Військово-лікарську комісію ВМУ СБУ перед поданням до звільнення, проте він відмовився від отримання направлення на проходження зазначеної комісії та підписання рапорту про відмову від її проходження (том 1, а.с. 24).

Згідно з листком співбесіди з Позивачем від 07.05.2020, який особисто ним підписаний, у зв`язку із закінчення терміну перебування у розпорядженні та підготовки його матеріалів на звільнення з військової служби, Позивачу, зокрема, були роз`яснені підстави і строки його звільнення. Від проходження Військово-лікарської комісії ВМУ СБУ у зв`язку зі звільненням він відмовився. Зафіксовано, що Позивач під час співбесіди інших прохань та побажань не висловив (том 1, а.с. 26).

Наказом Голови СБ України від 15.05.2020 № 633-ОС/дск, Позивач звільнений з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас СБ України (том 1, а.с. 94).

Наказом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ (далі також - ІСТЕ СБ України) від 21.05.2020 № 90-ОС/дск, Позивача виключено зі списків особового складу, звільненого з військової служби наказом Голови СБУ від 15.05.2020 № 633-ОС/дск у запас СБ України за підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з урахуванням часу на здавання посади, з 20.05.2020 (том 1, а.с. 28).

Вважаючи своє звільнення протиправним, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, у тому числі про скасування наказу про звільнення та застосування наслідків такого скасування у вигляді поновлення на військовій службі.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням сторін (їх представників), за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано, зокрема, норми Конституції України, Кодексу законів про працю України (далі по тексту також - КЗпП України), Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту також - Закон № 2232-XII), Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-XII (далі по тексту також - Закон № 2229-XII), Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі по тексту також - Положення № 1262/2007), Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772 (далі по тексту також - Інструкція № 772) (у відповідних редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 1, 9 Закону № 2229-XII Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, Служба безпеки Республіки Крим, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Організаційна структура Служби безпеки України визначається Президентом України.

Центральне управління Служби безпеки України, інші органи та установи, що входять у систему Служби безпеки України, є юридичними особами, мають печатку із зображенням державного герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в банках, у тому числі валютні.

Згідно зі статей 19, 20 Закону № 2229-XII, кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

До органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки. Критерії професійної придатності, зокрема юридичної обізнаності, визначаються кваліфікаційно-нормативними документами, які затверджуються Головою Служби безпеки України.

Кількісний склад співробітників Служби безпеки України визначається Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України, виходячи з потреб надійного захисту державної безпеки України та в межах видатків, передбачених на утримання Служби безпеки України в Державному бюджеті України.

Умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Так, відповідно до пункту 3.1. контракту 20.06.2017, Позивач зобов`язувався неухильно виконувати рішення начальників (командирів) щодо переміщення по службі, в т.ч. пов`язаного з переїздом в іншу місцевість. Тож, підписуючи відповідний контракт Позивач свідомо взяв на себе зазначене зобов`язання.

Згідно з доводами Відповідача 1, які не спростовані належними та допустимими доказами під час судового розгляду, причиною зарахування Позивача у розпорядження директора ІСТЕ СБ України були організаційно-штаті зміни (збільшено кількість посад ІСТЕ) та організаційні заходи з підготовки нової редакції статуту ІСТЕ СБ України, яка була затверджена наказом ЦУ СБУ від 19.03.2020 № 84 (далі по тексту також - Статут) (том 1, а.с. 82-91, 124), що підтверджується доказами у справі.

Відповідно до положень Статуту, Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (ІСТЕ СБ України) є державною спеціалізованою експертною, науково-дослідною установою, яка здійснює наукову, науково-технічну, науково-організаційну, судово-експертну діяльність, виконує функції експертної служби СБУ, забезпечує виготовлення спеціальних технічних засобів і спеціальної техніки та бере участь у їх впровадженні в практичну діяльність (пункт 1.1. Статуту).

Безпосереднє управління ІСТЕ СБ України здійснює директор, який підпорядковується Голові СБ України та, зокрема: видає накази по особовому складу, які є обов`язковими для виконання особовим складом Інституту; має право призначати осіб офіцерського складу на посади, звільняти їх з цих посад та зараховувати у своє розпорядження (пункти 5.1., 5.2., 5.3. Статуту).

Організаційно-штатну побудову Інституту визначає і затверджує Голова Служби безпеки України (пункт 5.6.).

Відповідно до Плану розвитку ІСТЕ СБ України на 2020 рік від 26.12.2019 № 18/5-6568, одним з пунктів розвитку передбачається впровадження нових для ІСТЕ СБ України експертних спеціальностей, задоволення потреб слідчих підрозділів правоохоронних органів та суду у проведенні судових експертиз за більшим переліком експертних спеціальностей, здійснення організаційних заходів щодо впровадження нових для ІСТЕ СБ України експертних спеціальностей, здійснення заходів щодо вступу ІСТЕ СБ України до Європейської асоціації експертних установ.

Враховуючи наведене, суд вважає, що прийняття рішення про проведення організаційних заходів належить до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, а відтак адміністративний суд не може втручатись у такі його повноваження.

У Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді (далі по тексту також - Рекомендації), зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин. Крім того, визначення дискреційних повноважень наводиться у Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи», відповідно до якої дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів або осіб, уповноважених на прийняття управлінських рішень, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково їх вид і зміст, або можливість вибору на власний розсуд одного з кількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У взаємозв`язку з наведеним і з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції конкретного органу державної влади та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідного суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на зазначене та згідно з доводами Відповідача 1, які не спростовані належними та допустимими доказами під час судового розгляду, реалізація завдань Інституту вимагала здійснення наукового керівництва з боку головного наукового співробітника (наукової установи) за проведенням досліджень з найважливіших наукових проблем фундаментального та прикладного характеру в системі судово-експертного забезпечення, що, у тому числі, зумовило зміни посадової інструкції головного наукового співробітника (наукової установи) ІСТЕ СБ України та перерозподілу функціональних обов`язків і кадрів. Таким чином, вбачаєтеся проведення організаційних заходів.

Відповідно до посадової інструкції головного наукового співробітника (наукової установи) ІСТЕ СБ України (№ 18/15-320дск від 11.02.2020) (том 1, а.с. 121-123), головний науковий співробітник (наукової установи) ІСТЕ СБ України здійснює науково-методичне супроводження науково, науково-дослідної, судово-експертної діяльності в ІСТЕ СБ України. Кваліфікаційні вимоги до посади - вища освіта, освітній рівень магістра у відповідній галузі знань; стаж служби не менше 10 років; стаж за напрямом діяльності не менше 5 років (за наявності наукового ступеня за спеціальність, що відповідає напряму діяльності не менше 2 років).

Внаслідок невідповідності Позивача наведеним кваліфікаційним вимогам до посади головного наукового співробітника (наукової установи) ІСТЕ СБ України, його було зараховано у розпорядження директора ІСТЕ СБ України та повідомлено про пошук для нього відповідних посад (рівнозначних посад або посад на ступінь нижчих) у ІСТЕ СБ України, а також системі органів СБ України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КЗпП України, особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Відповідно до частини першої-четвертої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Так, порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення № 1262/2007.

Відповідно до пункту 44 Положення № 1262/2007, переміщення по службі військовослужбовців Служби безпеки України здійснюється, зокрема: на рівні посади - в разі проведення планової заміни у місцевостях з установленими строками служби, службової потреби, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, для більш доцільного використання військовослужбовців - за рішенням прямих начальників (командирів), через сімейні обставини - на прохання військовослужбовця, а за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії (підпункт «б»); на нижчі посади - на підставах, передбачених пунктом 46 цього Положення (підпункт «г»).

Переміщення військовослужбовців Служби безпеки України з вищих посад на нижчі здійснюється, окрім іншого, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (підпункт «а» пункту 46 Положення № 1262/2007).

Переміщення військовослужбовців Служби безпеки України з вищих посад на нижчі згідно з підпунктами "а", "б", "в", "д" і "е" цього пункту здійснюється прямими начальниками в межах наданих їм прав щодо призначення на посади за умови, що немає можливості призначити військовослужбовця на рівну посаду у відповідному підрозділі (органі, закладі, установі).

Окрім того, у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) військовослужбовці зараховуються у розпорядження прямих начальників (командирів) до 3 місяців (підпункт «б» пункту 48 Положення № 1262/2007).

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування у розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 цього Положення, визначаються начальником (керівником) підрозділу (органу, закладу, установи), у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустках, передбачених пунктом 53 цього Положення, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення із перебуванням безпосередньо в районах здійснення таких заходів із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

Відповідно до пункту 4.9. Інструкції № 772, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Виходячи з викладених обставин справи та наведених норм, у взаємозв`язку з підтвердженням обставин проведення організаційних заходів, суд не вбачає допущення з боку Відповідачів порушень наведених положень законодавства, натомість підтверджує правомірність зарахування Позивача у розпорядження та продовження терміну перебування його у розпорядженні з об`єктивних підстав, що спростовує доводи Позивача про зворотне.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас Служби безпеки України осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час (підпункт «а» пункту 61 Положення № 1262/2007).

Рішення про звільнення з військової служби в запас або у відставку доводиться до відома військовослужбовців Служби безпеки України, як правило, не пізніше ніж за два місяці до подання про звільнення. Безпосередні та прямі начальники проводять з ними особисті бесіди.

Відповідно до пункту г) частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

При цьому, неможливість використання на службі означає відсутність вакантних рівнозначних посад за основною або спорідненою військовими спеціальностями, що підтверджується відповідними кадровими органами.

Згідно з пунктом 4.10. Інструкції № 722, з військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України, - Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом), а в органах військової контррозвідки начальник структурного підрозділу, який займає посаду не нижчу за посаду, за якою військовослужбовець перебуває у розпорядженні, проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз`яснює права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні, особливості виплати грошового забезпечення, доводить тимчасові функціональні обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44 - 46 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Результати цієї бесіди оформлюються довідкою (рапортом), яка (який) долучається до частини "Особова справа" матеріалів особової справи військовослужбовця.

У разі відсутності в органі, підрозділі, закладі, установі посади, яка є рівною або нижчою (не більш як на один ступінь, виходячи з граничного військового звання, передбаченого за посадою) посади, яку займав військовослужбовець до зарахування в розпорядження, та у разі наявності у військовослужбовця фахової підготовки, достатнього досвіду за відповідними напрямками оперативно-службової діяльності керівник цього органу, підрозділу, закладу, установи не пізніше місяця з дня зарахування військовослужбовця у розпорядження організовує через Управління роботи з особовим складом підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням результатів попередньої діяльності, стану здоров`я.

У разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на рівну посаду відповідним начальником приймається рішення про його призначення на нижчу посаду (не більш як на один ступінь, виходячи з граничного військового звання, передбаченого за посадою) або за згодою військовослужбовця на іншу нижчу посаду.

У випадку відсутності відповідних вакантних посад або через ненадання військовослужбовцем згоди на його призначення на іншу нижчу посаду після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні (з урахуванням його продовження відповідно до пункту 4.14 цього розділу) стосовно військовослужбовця приймається рішення про неможливість його подальшого службового використання, що оформлюється висновком, який затверджується начальниками органів, підрозділів, закладів, установ. Стосовно військовослужбовців, які перебувають в розпорядженні Голови Служби безпеки України, такі висновки готуються Управлінням роботи з особовим складом та затверджуються Головою Служби безпеки України.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що Відповідачами дотримано передбачені Інструкцією № 722 та Положенням № № 1262/2007 процедури.

Також, під час судового розгляду судом встановлено, що внаслідок здійснення організаційних заходів, Позивач не відповідав кваліфікаційним вимогам до посади головного наукового співробітника (наукової установи) ІСТЕ СБ України, про що був належним чином попереджений та, ув`язку з чим був зарахований у розпорядження.

При цьому доказами у справі підтверджується, що Відповідач 2 вживав усіх можливих заходів (у тому числі додаткових), спрямованих на працевлаштування Позивача. Натомість Позивач від усіх запропонованих посад, а також від походження військово-лікарської комісії відмовився, що унеможливило подальше його використання на службі.

У взаємозв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що Відповідачі здійснили заходи по працевлаштуванню Позивача, запропонувавши вакантні посади відповідно до його кваліфікації, від яких Позивач відмовився на власний розсуд, тож у Відповідачів були наявні правові підстави для прийняття рішення про звільнення Позивача за пунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII.

Виходячи з наведеного в сукупності, оскільки Позивач від запропонованих посад відмовився, суд дійшов висновку, що звільняючи Позивача Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу, проаналізувавши та надавши об`єктивну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін (їх представників), суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, Відповідач належним чином виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

СЛУЖБА БЕЗПЕКИ УКРАЇНИ (код 00034074, адреса: 01034, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 33).

УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ СПЕЦІАЛЬНОЇ ТЕХНІКИ ТА СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ СЛУЖБИ БЕЗПЕКИ УКРАЇНИ (код 20001993, адреса: 03113, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 3).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 17.11.2021.

Суддя П.О. Григорович