Справа № 320/1171/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1171/21 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльність, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (викладеній у листі № 155 від 19.01.2021) щодо не проведення своєчасного нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, у порядку та обсягах, визначених ч. 5 ст. 12 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551 -XII (в редакції від 25.12.1998), - у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області () нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, у порядку та обсягах, визначених ч. 5 ст. 12 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 (в редакції від 25.12.1998) у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, - в сумі 8190,00 грн. (вісім тисяч сто дев`яносто гривень 00 копійок).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 31.03.2015, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, зокрема на отримання разової щорічно допомоги до 5 травня.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із запитом на інформацію від 15.12.2020, в якій просив надати інформацію щодо нарахування та виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік.

Листом від 24.12.2020 №3224 Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області повідомило позивача про відсутність в переліку осіб, які мають право на виплату разової грошової допомоги.

Позивачем подано скаргу від 14.01.2021 до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо ненарахування та не виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік.

Листом від 19.01.2021 №155 Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області повідомило позивача, що відсутні підстави для нарахування та виплати йому грошової допомоги.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у 2020 році, позивач звернувся з даним позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не мало правових підстав для самостійного призначення допомоги позивачу за 2020 рік без отримання відповідних списків від уповноважених органів, що відповідно виключає здійснення Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідних виплат на користь позивача, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

У відповідності до частини п`ятої статті 12 Закону №3551-XII щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до вимог ст.17 цього Закону, фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підпунктом б підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину п`яту статті 12 Закону №3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Надалі, Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у цьому рішенні вказав, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення пунктом 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Кодексу іншого, ніж у статях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 слідує, що окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вказане, в даному випадку, відповідно до вимог частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») позивач має право на виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до пп.1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»:

У 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 14 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України.

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання).

Водночас, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» зобов`язує: забезпечити подання до 23 березня 2020 р. районним органам соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги:

Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України;

При цьому, постановою передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на час здійснення вказаної виплати позивач працював в органах прокуратури.

Відповідно до листа Офісу Генерального Прокурора від 31.12.2020 №27/3-5414вих.20 підтверджується неподання до органів соціального захисту населення переліку осіб із числа прокурорських працівників, які мають право на отримання грошової допомоги до 5 травня, в тому числі і щодо позивача.

Відсутність позивача в переліку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 5 травня, виключає обов`язок управління соцзахисту Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області виплатити вказані кошти, оскільки останнє, відповідно до закону та Постанови №112 не наділено функціями самостійно формувати перелік осіб, яким такі виплати здійснюються та нараховувати такі виплати.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до Офісу Генерального прокурора України з заявою щодо не включення його до списків переліку осіб, які мають право на одержання такої грошової допомоги у період з 05 травня по 30 вересня 2020 року, та оскаржував таку бездіяльність зазначеного органу у судовому порядку.

З огляду на вказане, вимоги позивача до управління соцзахисту Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області нарахувати та виплатити щорічну разову допомогу до 05 травня у 2020 році без включення позивача компетентними органами у списки осіб, які мають право на одержання такої допомоги, є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року у справі №743/1337/16-а.

Враховуючи, що відповідачем в даному випадку взагалі документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги до 05 травня у 2020 році не розглядались, з огляду на відсутність позивача у переліку осіб, які мають право на отримання цієї грошової допомоги, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 17.11.2021р.)