Справа № 160/8095/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/8095/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 ( суддя першої інстанції Коренев А.О.) в адміністративній справі №160/8095/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 72025-5340-0408 від 03.07.2020 року прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, на підставі якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017-2020 роки на загальну суму 80 013,32 грн., за користування земельною ділянкою, яка знаходиться під об`єктом нерухомості, що є її власністю, а саме, нежиле приміщення «А», загальною площею 401,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що вищезазначене рішення є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що особа, яка володіє нерухомим майном, яке розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не встановлені, неможливо вважати платником земельного податку в розумінні ст. 269 Податкового кодекс) України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку, визначеному законом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позов залишено без задоволення.

З апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій посилаючись на обставини викладені в обґрунтування позовних вимог, просив скасувати рішення суду та прийняти нове ким задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що судом першої інстанції правильно застосовано ст. ст. 269, 270 Податкового кодексу України, вважає, що оскільки позивач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тому має обов`язок сплачувати земельний податок за земельну ділянку площею 0,1301 га за 2020 рік. Вважає, що податкове повідомлення-рішення № 72025-5340-0408 від 03.07.2020 року прийнято правомірно, в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно, ОСОБА_1 , є власником нежитлової будівлі, площею 401,1 кв.м (а.с. 29).

Відповідно до договору купівлі-продажу, вказане нежиле приміщення розташоване на земельній ділянці площею 1301 кв.м. (0,1301га) з кадастровим номером :02:019:0043 (а.с.6).

На підставі цього ГУ ДПС у Дніпропетровській області було сформовано податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 72025-5340-0408 від 03.07.2020року, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 80013,32 грн за 2017-2020рр.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції посилаючись на правову позицію викладену в постановах Верховного суду від 24.01.2019 у справі №826/7169/16, від 15.02.2019 у справі №826/9948/16, від 25.04.2019 у справі №815/5165/16, від 13.06.2019 у справі №820/5042/16, від 06.02.2020 у справі №820/3488/16 та інших, зазначаючи, що використання земельної ділянки без оформлення відповідного права є порушенням земельного законодавства. В розумінні норм 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Крім того, відповідно до пункт 287.6 статті 287 ПК при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

Згідно з пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 ПК України).

Положеннями підпунктів 271.1.1,271.1.2 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

За змістом пункту286.1 статті 286 Податкового кодексу України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом287.6 статті 287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тобто, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Пунктом286.1 статті 286 ПК України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 пункту286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до підпункт14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Таким чином, для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника/землекористувача, набутого в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Статтями125,126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 1ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Суд вказує, що розгляд справи відбувся 26.10.2021, проте, у зв`язку з перебуванням судді Білак С.В. в період з 01.11.2021 по 12.11.2021 у відпустці, повний текст судового рішення складено у перший робочий день 15.11.2021.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 в адміністративній справі №160/8095/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва