Справа № 640/33455/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 листопада 2021 року м. Київ№ 640/33455/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за заявою:

Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН"

про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків

за участю представників сторін:

від позивача: Павленко С.С.

від відповідача: Михайлов Т.М.

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 о 13:34 год. до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН", в якій просить суд: прийняти рішення, яким підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН", застосованого рішенням керівника контролюючого органу від 17.11.2021 №105426.

19.11.2021 о 09:25 год. Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України надало докази сплати судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2021 відкрито провадження за заявою Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України та призначено заяву до розгляду в цей же день о 11:30 год.

Заява Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України обґрунтована тим, що уповноважені представники контролюючого органу на підставі ст. ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, направлень на перевірку від 16.11.2021 № 21130/26-15-07-01-02, № 21131/26-15-07-01-02 та наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 29.10.2021 № 8618-п про призначення з 17.11.2021 документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН" (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4, ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 10.08.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 10.08.2018 по 31.12.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.08.2018 по 31.12.2020 та іншого законодавства за відповідний період здійснили виїзд на фактичну адресу підприємства. Однак, директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН " Рогавою Олександром Руслановичем було відмовлено у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН " (код 42389778), про що складено відповідний акт.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН " у судовому засідання подав клопотання про закриття провадження у справі, з тих підстав, що наявний спір про право, оскільки платник податків звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про оскарження наказу від 29.10.2021 №8618-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН" та дій Головного управління ДПС у м. Києві та ДПС України щодо включення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН" до плану графіку проведення документальної планової виїзної перевірки. Також у своїх поясненнях представник товариства вказав, що згідно судової практики, яка склалася у подібних правовідносинах сам факт не допуску до перевірки свідчить про спір про право, крім того, спір про право підтверджується наданою суду копією позовної заяви та витягом із сайту «Укрпошта» про вручення позовної заяви Окружному адміністративному суду міста Києва за трек-кодом №201.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» зареєстроване в органах державної реєстрації як суб`єкт господарської діяльності та є платником податків.

Планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН " включено до графіку документальних планових виїзних перевірок на 11 місяць поточного року.

29.10.2021 наказом Головного управління ДПС у м. Києві № 8618-п призначено з 17.11.2021 проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ЙОГРАЙТЕН" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 10.08.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 10.08.2018 по 31.12.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.08.2018 по 31.12.2020 та іншого законодавства за відповідний період.

16.11.2021 Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України направленнями на перевірку № 21130/26-15-07-01-02, № 21131/26-15-07-01-02 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» про проведення планової документальної виїзної перевірки.

17.11.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві здійснено виїзд за місцем здійснення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН", однак директором Рогавою Олександром Руслановичем було відмовлено у допуску до перевірки, з підстав подання позовної заяви щодо протиправності дій Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України щодо включення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» до плану - графіку перевірок та оскарження наказу про проведення перевірки.

17.11.2021 уповноваженими працівниками Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України складено акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки №6124/216/26-15-07-01-02.

17.11.2021 на підставі акту перевірки, вимог п.п. 94.6.1 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України керівником Головного управління ДПС у м. Києві прийнято рішення № 105426 про застосування адміністративного арешту майна платника податків у зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Враховуючи викладені обставини, Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України звернулося до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підстави та порядок застосування адміністративного арешту майна врегульовано статтею 94 Податкового кодексу України (далі- ПК України).

За визначенням п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано у разі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (пп. 94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України).

За приписами п. 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Загальну процедуру застосування адміністративного арешту майна платника податків визначено Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 (далі по тексту - Порядок № 632).

Пунктами 1-2 розділу IV Порядку № 632 передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Отже, з вищевказаного вбачається право контролюючого органу звертатися до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків у зв`язку із відмовою платника податків від проведення планової документальної виїзної перевірки.

Як вбачається із акту про відмову від проведення перевірки та пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» останнім було недопущено посадових осіб контролюючого органу до перевірки у зв`язку із оскарженням наказу про початок проведення перевірки та дій контролюючого органу щодо включення останнього до плану - графіку проведення перевірок.

Особливості здійснення провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів регулюються статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень на звернення до суду з заявою щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Отже, спір про право виключає можливість провадження в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спір про право у контексті розглядуваної норми має місце у разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для звернення з відповідною заявою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 у справі № 826/6013/16.

Між тим, стаття 283 Кодексу адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право.

Таким чином, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Адже така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 07.02.2020 у справі №820/4658/16, від 21.01.2021 у справі №826/7182/17.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що спір про право у розумінні ч. 4 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, яке було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

У свою чергу, Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.01.2019 №813/1012/18 сформулював правову позицію, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (серед яких накази про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Тобто саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого податкового контролю стосовно себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, яких припустився контролюючий орган під час призначення податкової перевірки.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 13.03.2018 у справі №804/1113/16, платник податку, який вважає порушеними порядок і підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, стосовно нього, має захищати свої права, не допускаючи посадових осіб до такої перевірки. Якщо допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи.

Таким чином, в даному контексті поняття «спір про право» слід розглядати як наявність предмету спору з правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у частині першій статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

В даній справі судом встановлено, що платник податків звернувся до суду з позовом про оскарження в судовому порядку наказу від 29.10.2021 №8618-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН" та дій Головного управління ДПС у м. Києві та ДПС України щодо включення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН" до плану графіку проведення документальної планової виїзної перевірки, що підтверджується копією позовної заяви та витягом із сайту «Укрпошта» про вручення позовної заяви Окружному адміністративному суду міста Києва за трек-кодом №201.

Отже, з огляду на вказане, суд приходить до висновку, спір про право повинен бути не уявним, а реальним, а платник податків вчиняючи дії щодо недопуску до перевірки та обґрунтовуючи протиправність дій контролюючого органу в цій частині повинен надати суду докази звернення до суду із позовною заявою.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що сам факт оскарження протиправності дій контролюючого органу та наказу, за яким відповідач відмовив у допуску до проведення перевірки, що зумовило звернення контролюючого органу із заявою у цій справі, беззаперечно вказує на наявність спору про право у спірних правовідносинах в контексті п 2 ч. 4 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України та виключає можливість розглянути заяву позивача про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі виявлення наявності спору про право після відкриття провадження у справі за відповідним поданням, суд закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за поданням контролюючого органу.

При цьому закриття провадження у справі за поданням контролюючого органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Вказана правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №808/2623/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на неможливість розгляду заяви контролюючого органу у даній справі в порядку окремого виду адміністративного провадження за наявності спору про право між сторонами у цій справі.

Керуючись ст. 238, 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі №640/33455/21 за заявою Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОГРАЙТЕН", застосованого рішенням керівника контролюючого органу.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур