Справа № 640/21331/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Київ № 640/21331/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретері судового засідання Моренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до третя особа Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві Письменний Сергій Олександрович
провизнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії
за участю представників сторін:

від позивач: Базикіна Л.Г., Яковенко А.О.

від відповідача: Шемберко О.П.

від третьої особи: ОСОБА_2 , Каменська Н.П.

В С ТА Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 із позовом до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 05.07.2021 та від 21.07.2021 ВП №65651175.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2021 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду адміністративні справи №640/21331/21 та №640/21332/21.

Так позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №65651175 з примусового виконання виконавчого листа Київського апеляційного суду від 05.03.2021 по справі №365/322/17 про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою - ОСОБА_3 , шляхом встановлення часу їх побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 9-00 години до 13-00 години в присутності відповідача в громадських місцях на всій території міста Києва та смт. Згурівка Київської області. З метою примусового виконання судового рішення, державним виконавцем видано вимогу від 25.06.2021, якою зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду в самостійному порядку та попереджено, що перевірка виконання судового рішення відбудеться 03.07.2021 о 09:00 год. У свою чергу, позивачка заявою від 30.06.2021 попередила державного виконавця про неможливість виконання судового рішення в цей день з поважних причин, зокрема у зв`язку перебуванням на похоронах бабусі позивачки - ОСОБА_4. , що також підтверджується копією долученого до справи свідоцтва про смерть останньої. Однак, державним виконавцем протиправно не було враховано вищевказані обставини та всупереч вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» оскаржуваною постановою від 05.07.2021 ВП №65651175 накладено на позивачку штрафні санкції у сумі 1700, 00 грн. Крім того, відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу від 21.07.2021 ВП №65651175. Підставою для винесення оскаржуваної постанови став акт державного виконавця від 17.07.2021, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 перешкоджала стягувачу - ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, шляхом того, що постійно робила зауваження останньому. Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки судовим рішенням по справі №365/322/17 визначено не порядок, а спосіб виконання судового рішення, який був виконаний позивачкою у повному обсязі та забезпечено явку дитини на побачення з батьком, що відбулося 17.07.2021 з 09:00 год. - 13:00 год. Крім того, як на підставу протиправності оскаржуваних постанов в обох випадках, позивачка посилалася на те, що відповідач всупереч вимог р. IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначив місце побачення стягувача з дитиною, не узгодивши його із боржником.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив, посилаючись на те, що перевіркою виконання рішення суду по справі №365/322/17, за адресою проживання боржника у ВП №65651175, а саме: АДРЕСА_1 , державним виконавцем встановлено, що боржником рішення суду в самостійному порядку виконано не було, оскільки ОСОБА_1 у призначений день та час для виконання рішення суду не з`явилася, про що складено відповідний акт від 03.07.2021. На підставі вказаного акту, державним виконавцем винесено постанову від 05.07.2021 про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 1700,00 грн. Повторною вимогою державного виконавця від 12.07.2021 зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду в самостійному порядку та забезпечити участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , шляхом встановлення часу для їх побачень, 17.07.2021 з 09.00 год. до 13.00 год. в присутності матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Повторною перевіркою виконання рішення та вимоги державного виконавця встановлено, що боржник, з`явившись за вказаною адресою з дитиною для виконання рішення суду, висловлювала зауваження стягувачу, що в свою чергу негативно впливало на настрій дитини та її поведінку, істотно перешкоджаючи спілкуванню із стягувачем та демонструвало формальний підхід боржника до належного виконання судового рішення, про що було складено відповідний акт державного виконавця від 17.07.2021. На підставі вказаного акту, державним виконавцем правомірно винесено оскаржувану постанову від 21.07.2021 про накладення штрафу у подвійному розмірі. Також відповідач посилався на те, що місце зустрічі стягувача з дитиною було визначено відповідно до постанови суду від 24.01.2019 по справі №365/322/17, крім того, стягувач не заявляла жодних побажань чи заперечень щодо місця зустрічі.

ОСОБА_2 у своїх поясненнях до позовної заяви вказав, що позивачка систематично не забезпечує виконання судового рішення по справі №365/322/17 та чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною, що підтверджується наданими суду відео доказами. Крім того, третя особа вказала, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні не вчиняє активних дій для виконання судового рішення, зокрема, остання мала реальну фізичну можливість виконати судове рішення у першу суботу місяця, а саме 03.07.2021 у більш пізніший час, крім того остання вчиняє моральний тиск на доньку, роблячи зауваження батьку дитини, чим порушує його право на належне побачення з дитиною. На думку ОСОБА_2 вищевказані дії свідчать про неналежне виконання позивачкою судового рішення, у зв`язку з чим, оскаржувані постанови є правомірними.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 01.06.2018 у справі №365/322/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Згурівська районна державна адміністрація Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської районної державної адміністрації Київської області, Згурівський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та про визначення прізвища дитини та внесення змін до актового запису № 372 від 01.02.2013 про народження дитини, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2019, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , шляхом встановлення часу їх побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 9-00 години до 13-00 години в присутності ОСОБА_1 в громадських місцях на всій території міста Києва та смт. Згурівка Київської області.

05.03.2021 Київським апеляційним судом видано виконавчий лист по справі №365/322/17 , який пред`явлено стягувачем до примусового виконання.

08.06.2021 державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65651175.

25.06.2021 державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві винесено вимогу, якою зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду в самостійному порядку та забезпечити участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , шляхом встановлення часу для їх побачень, першої суботи, а саме: 03.07.2021 з 09.00 год. до 13.00 год. в присутності матері ОСОБА_1 в громадських місцях на території міста Києва, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотанням від 30.06.2021, зареєстрованим у Подільському районному відділі Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві від 01.07.2021, ОСОБА_1 надіслала державному виконавцю Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві заяву про неможливість виконання судового рішення в першу суботу місяця, а саме: 03.07.2021 з 09:00 год по 13:00 год. з поважних причин, зокрема у зв`язку перебуванням її та доньки ОСОБА_3 на похоронах бабусі - ОСОБА_4. та відкладення виконавчих дій. Крім того, боржник вказала, що копія свідоцтва про смерть буде надана додатково.

Клопотанням від 02.07.2021, зареєстрованим від 05.07.2021 на адресу державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві представником позивача було направлено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4.

03.07.2021 державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві здійснено перевірку виконання рішення суду, за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржником рішення суду в самостійному порядку виконано не було, оскільки ОСОБА_1 у призначений день та час для виконання рішення суду не з`явилася, про що складено акт.

05.07.2021 на підставі акта державного виконавця від 03.07.2021, відповідно до вимог ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 1700,00 грн.

12.07.2021 повторною вимогою державного виконавця зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду в самостійному порядку, а саме: забезпечити участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , шляхом встановлення часу для їх побачень, третьої суботи, а саме: 17.07.2021 з 09.00 год. до 13.00 год. в присутності матері ОСОБА_1 в громадських місцях на території міста Києва, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

17.07.2021 державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві здійснено повторну перевірку виконання рішення суду, за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржник, з`явившись за вказаною адресою з дитиною для виконання рішення суду, висловлювала зауваження стягувачу, що в свою чергу негативно впливало на настрій дитини та її поведінку, істотно перешкоджаючи їх спілкуванню. Таким чином, боржником не було забезпечено повноцінне та фактичне виконання рішення суду, оскільки боржник своїми діями демонструвала формальний підхід до його виконання, про що складено акт.

21.07.2021 на підставі акта державного виконавця від 17.07.2021 згідно вимог ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення на боржника штрафу за повторне невиконання рішення суду в подвійному розмірі - 3400,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пункт перший частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч.1, п. 1 ч. 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина перша та частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено приписами статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

У силу ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов до висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність передбачена за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 821/1568/16.

Отже, державний виконавець зобов`язаний та мав провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №127/3770/17.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні №65651175 заявою від 30.06.2021 попередила державного виконавця про об`єктивну неможливість виконання судового рішення в першу суботу місяця, а саме: 03.07.2021 з 09:00 год. по 13:00 год., у зв`язку із смертю рідної бабусі останньої - ОСОБА_4. та перебування на її похоронах поза межами міста Києва, крім того, заявою від 02.07.2021 представник позивачки на підтвердження вказаних у заяві обставин додав копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4. серії НОМЕР_1 .

У судовому засіданні державний виконавець вказав, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 05.07.2021 ВП №65651175 бачив тільки заяву боржника про відкладення виконавчих дій, однак, враховуючи те, що остання не подала разом із заявою жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, в тому числі, що померла є близькою родичкою боржника, дійшов висновку про неповажність причин, викладених у заві від 30.06.2021. Крім того, останній вказав, що законодавство не зобов`язує державного виконавця письмового викладати підстави свого рішення про поважність чи неповажність причин невиконання судового рішення в акті чи постанові.

Третя особа у своїх поясненнях вказала, що позивачка повідомила про невиконання судового рішення за чотири календарних дні, крім того, відстань між місцем похоронів - с. Кнути, Чернігівської обл. та м. Києвом є незначною, а тому остання мала фізичну можливість виконати рішення суду, натомість вказані дії свідчать про те, що позивачка не вчиняє активних дій щодо забезпечення зустрічі батька з донькою.

Оцінивши вказані пояснення та матеріали справи, суд приходить до висновку, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови від 05.07.2021 ВП №65651175, державного виконавця було попереджено про наявність об`єктивних підстав, які унеможливлюють виконання судового рішення у встановлений судом спосіб, однак, державним виконавцем не було враховано наведених боржником обставин, не надано оцінку тому, що вказані нею істотні обставини, а саме смерть родички не залежали від волі останньої, перебування на похоронах в с. Кнути, Чернігівської обл. значно ускладнювали виконання судового рішення у м. Києві, а саме 03.07.2021 з 09:00 год. по 13:00 год. Крім того, у своїй заяві, боржник просила державного виконавця провести виконавчі дії в інший день, вказувала про те, що докази про смерть подасть пізніше, що на думку суду, протиправно не було враховано відповідачем, що свідчить про те, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття такого рішення.

У той же час, твердження відповідача, надані у судовому засіданні, що боржником не доведено родинні зв`язки з померлою та не вказано дату проведення поховання свідчать про формальний підхід останнього до встановлення поважності причин, наведених боржником і як наслідок виконання покладених на нього державою функцій.

Суд також звертає увагу, що жодного аналізу наведеним вище обставинам не було надано відповідачем ні в акті державного виконавця від 03.07.2021, ні у постанові про накладення штрафу від 05.07.2021, а відтак, суд позбавлений можливості встановити чи встановлював відповідач поважність причин невиконання боржником рішення суду при винесенні оскаржуваної постанови.

До того, ж суд зазначає, що поважними причинами, що виключають вину боржника можуть визнаватися життєві обставини сімейного характеру, такі як смерть близьких родичів.

Таким чином, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до вимог статті 75 Закону № 1404-VIII.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність постанови Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 05.07.2021 ВП №65651175 та задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 21.07.2021 ВП №65651175, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2019 по справі №365/322/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , шляхом встановлення часу їх побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 9-00 години до 13-00 години в присутності ОСОБА_1 в громадських місцях на всій території міста Києва та смт. Згурівка Київської області.

Тобто, вказаним судовим рішенням визначено спосіб виконання судового рішення, який полягає у тому, що стягувач зобов`язана виконати рішення немайнового характеру та особисто вчинити певні дії, зокрема, шляхом забезпечення побачення стягувача із їх спільною дитиною у визначені судовим рішення дні, години та місці.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що 17.07.2021 стягувач разом із донькою прибула для виконання рішення суду у визначений виконавцем день, час та місце, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.00 год. до 13.00 год., про що було складено державним виконавцем відповідний акт.

В констатуючій частині акту від 17.07.2021 державний виконавець вказав, що рішення виконано боржником, однак, не забезпечено повноцінне та фактичне виконання рішення суду, що свідчить про формальний підхід до його виконання.

Суд звертає увагу відповідача, що приписи статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають відповідальність боржника за невиконання судового рішення, та кореспондують обов`язку державного виконавця застосувати відповідні заходи реагування саме за невиконання судового рішення.

Враховуючи те, що постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2019 по справі №365/322/17 визначено спосіб виконання вказаного судового рішення, то державний виконавець не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження суду та визначати спосіб і порядок виконання судового рішення на власний розсуд, застосовуючи до сторін виконавчого провадження заходи процесуального примусу без настання дійсних та істотних обставин, за які передбачена Законом відповідальність.

Крім того, суд звертає увагу, що при вчиненні виконавчих дій, виконавець повинен керуватися обов`язками, визначеними ст. 18 Закону № 1404-VIII, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом та принципами, передбаченими вимогами ст. 2 Закону № 1404-VIII, а саме: законності; верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

У випадку, якщо ж державному виконавцю було не зрозуміло порядок та спосіб виконання судового рішення, то виконавець не позбавлений процесуальної можливості звернутись до суду із заявою про роз`яснення такого рішення суду та встановлення порядку його виконання.

Статтею 31 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

У свою чергу накладення штрафу на боржника, через те, що остання робила зауваження стягувачу, що на думку державного виконавця свідчило про формальне виконання нею судового рішення не узгоджується із резолютивною частиною постанови Київського апеляційного суду від 24.01.2019 по справі №365/322/17 та виконавчого листа від 05.03.2021, суперечить принципам виконавчого провадження, закріпленим ст. 2 Закону № 1404-VIII та свідчить про довільне трактування відповідачем способу виконання судового рішення та упереджене ставлення державного виконавця до боржника.

Оскільки примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень з урахуванням співмірності заходів примусового виконання, державний виконавець у даних правовідносинах передчасно прийняв оскаржувану постанову про накладення штрафу від 21.07.2021 за повторне невиконання рішення суду, чим порушив положення вказаного Закону.

Крім того, суд звертає увагу, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено порядок вчинення виконавчих дій.

Розділом IX Інструкції визначено, що виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Отже, з вищевказаних приписів Інструкції слідує, що обов`язок попередити про зручне місце виконання судового рішення покладається на сторін виконавчого провадження, враховуючи те, що боржник у своїй заяві не вказала зручного для неї місця проведення побачення з дитиною, то доводи останньої про протиправність дій відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність постанови головного державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 21.07.2021 ВП №65651175, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 05.07.2021 №65651175.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 21.07.2021 №65651175.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві (04208, м. Київ, пр-т. Гонгадзе, 5-Б, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя А.С. Мазур