Справа № 640/23777/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 листопада 2021 року м. Київ № 640/23777/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши матеріали адміністративної справи
за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), в якому просить: визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення своєчасного, повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 серпня 2017 року по 28 вересня 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі - відповідач 2) та встановлено Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України п`ятнадцятиденний строк для подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва відзиву на позовну заяву.

В подальшому Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України до Окружного адміністративного суду міста Києва подало відзив на позовну заяву, в якому клопоче про розгляд справи в судовому засіданні за участі сторін.

Розглянувши вказане клопотання, дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає таке.

У відповідності до пункту 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Тобто, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що дана справа не підпадає під категорію справ визначених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За таких підстав та з урахуванням того, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання, а також враховуючи, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що адміністративна справа становить значний суспільний інтерес, враховуючи, що бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи в порядку загального провадження та приймаючи до уваги, що спірні правовідносини не зумовлюють необхідність такого розгляду, будь - яких інших достатніх причин, з яких вбачається необхідність проведення судового засідання за участі представників сторін відповідачем не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача та розгляду справи в судовому засіданні за участі сторін.

Керуючись частиною 4 статті 260, 241 - 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про розгляд справи в судовому засіданні за участі сторін відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Кузьменко