Справа № 640/22855/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Київ № 640/22855/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління ДПС у Чернівецькій області
до третя особаМіністерства юстиції України Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)»
про стягнення податкового боргу,

за участю представників:

від позивача - Теутуляк С.А.,

від відповідача - Дудник А.О.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі також - позивач, ГУ ДПС у Чернівецькій області) з позовом до Міністерства юстиції України (далі також - відповідач, Мін`юст), в якому просило суд: звернути стягнення податкового боргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» у розмірі 8 109 285,92 грн. на кошти Міністерства юстиції України, в т.ч. до Державного бюджету України - 8 091 042,57 грн., до місцевого бюджету - 18 243,35 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ГУ ДПС у Чернівецькій області зазначило, що за Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» обліковується податковий борг у розмірі 19 587 597,18 грн., з них до стягнення в судовому порядку згідно поданого позову було заявлено податковий борг у загальній сумі 8 109 285,92 грн. Головним управлінням було забезпечено здійснення вичерпних заходів зі стягнення податкового боргу з Державного підприємства з урахуванням особливостей погашення боргу для такого виду підприємств, встановлених нормами 87, 95 і 96 Податкового кодексу України. Зокрема, згідно рішень Чернівецького окружного адміністративного суду за позовами контролюючого органу було встановлено стягнути з розрахункових рахунків та за рахунок готівки Державного підприємства суму податкового боргу з податку на додану вартість (8 091 042,57 грн.) та податку з доходів фізичних осіб (18 243,35 грн.) до державного бюджету. З метою реалізації вказаних судових рішень контролюючим органом були: виставлені та подані до банків, де наявні відкриті рахунки боржника, ряд інкасових доручень, більшість з яких повернуті без виконання через брак коштів на рахунках; проведено опис та вилучення сум готівки боржника до бюджету, всього у сумі 14 400,25 грн.; прийнято рішення від 11.02.2019 №1 про опис майна Державного підприємства у податкову заставу, однак з письмової відповіді останнього встановлено відсутність переліку майна для опису у податкову заставу. Крім того, ГУ ДПС в порядку п. 87.5 ст. 87 Податкового кодексу України вжило заходів щодо погашення наявного податкового боргу за рахунок коштів дебіторів боржника, внаслідок чого в рахунок погашення боргу надійшло 9 302,08 грн. В подальшому, з метою погашення податкового боргу та на виконання вимог ст. 96 Податкового кодексу України позивач декілька разів звертався до Міністерства юстиції України, у сфері управління якого на думку позивача знаходиться Державне підприємство, із поданнями про вжиття заходів з погашення боргу названого боржника. Проте Міністерство всупереч положень п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України не надало контролюючому органу відповідну інформацію щодо обрання одного з рішень відповідно до п. 96.2 ст. 96 зазначеного Кодексу. Вказане зумовило звернення Головного управління до суду з даним позовом в порядку п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/22855/20 за вказаним позовом, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (далі також - третя особа, Державне підприємство), а справу призначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Від представника Міністерства юстиції України через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (разом із додатковими матеріалами), де останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що контролюючий орган безпідставно звернувся з даним позовом до суду, оскільки Мін`юст у межах строків, визначених чинним законодавством України надав відповіді на подання ГУ ДПС у Чернівецькій області, та вказані письмові відповіді не містили відмову у задоволені вимог позивача. Поряд з цим, представник відповідача послався на відсутність правових підстав для стягнення податкового боргу у заявленому розмірі, оскільки контролюючий орган мав вжити заходів щодо списання такого податкового боргу як безнадійної заборгованості у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Крім того, представник відповідача висловив сумніви щодо вжиття контролюючим органом всіх вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу Державного підприємства (зокрема, в частині виявлення всіх сум дебіторської заборгованості), які є передумовою для звернення контролюючим органом із поданням до Міністерства, та в подальшому із цим позовом до суду.

Третя особа на виконання вимог ухвали суду від 07.10.2020 подала до канцелярії суду письмові пояснення по суті позовних вимог. У тексті своїх пояснень третя особа заперечувала проти задоволення позову з наступних мотивів: сума заборгованості зі сплати податків і зборів у розмірі 8 109 285,92 грн. підтверджена рішеннями Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 у справі №2а/2470/619/12, від 19.09.2014 у справі №824/2597/14-а, від 18.05.2016 у справі №824/291/16-а, від 25.10.2017 у справі №824/778/17-а, від 06.02.2019 у справі №824/1018/18-а та від 30.07.2019 у справі №824/589/19-а. Державним підприємством станом на дату розгляду справи здійснюється погашення суми боргу при безумовній сплаті всіх поточних платежів позивачу. Водночас представник третьої особи зазначив про часткове погашення вказаної податкової заборгованості, що не заперечується позивачем у тексті поданого позову. У зв`язку з цим, представник третьої особи акцентував увагу на тому, що встановлення дійсної загальної суми податкової заборгованості, заявленої контролюючим органом до стягнення в рамках цього позову, можливо за даними двостороннього акта звірки взаєморозрахунків між ГУ ДПС і боржником. Однак, відповідний акт звірки з Державним підприємством станом на дату подання позовної заяви не складався та не підписувався. Наведене підтверджує часткове погашення заборгованості Підприємством, а відтак відсутність підстав на звернення сплати податкового боргу Підприємства на кошти Міністерства юстиції України.

23.11.2020 суд ухвалив про закриття підготовчого провадження у справі та призначив дану справи до розгляду по суті.

Ухвалою від 22.02.2021 суд замінив позивача у справі - Головне управління ДПС у Чернівецькій області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Чернівецькій області, як відокремлений підрозділ ДПС України ().

Присутні у судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представник відповідача - заперечував проти них. Окрім того, в ході судового розгляду справи представники позивача і відповідача подали до суду додаткові письмові пояснення, разом із додатковими матеріалами.

Третя особа явку свого уповноваженого представника у судові засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про дати, час і місце судових засідань.

Розглянувши подані представниками учасників справи документи, заслухавши усні пояснення представників позивача і відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», є юридичною особою, заснованою на державній власності (а саме, засновником останнього за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться Міністерство юстиції України) та є самостійним господарюючим суб`єктом.

За змістом статуту Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (у новій редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 17.08.200 №2787/5), назване Державне підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - Уповноважений орган управління), що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби. Підприємство утворене з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. Майно підприємства є державною власністю та закріплюється за ним на праві господарського відання, а також не може бути передано в заставу. Звернення стягнення на майно Підприємства не допускається.

Крім того, відповідно до тексту постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 №343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» (в останній чинній редакції від 20.12.2017), Урядом свого часу було вирішено у зв`язку із ліквідацією Держаної пенітенціарної служби покласти на Міністерство юстиції завдання та функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Уряд вирішив віднести цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком до цієї Постанови від 18.05.2016 №343 до сфери управління Міністерства юстиції, зокрема серед них також Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», .

Як зазначив позивач у тексті свого позову, станом на дату подання цього позову до суду (22.09.2020) за Державним підприємством обліковується узгоджений податковий борг на загальну суму 19 587 597,18 грн., з них в рамках цього позову було заявлено до стягнення суму податкового боргу 8 109 285,92 грн. ( з них по податку на додану вартість - 8 091 042,57 грн. та з податку на доходи фізичних осіб - 18 243,35 грн.).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 18.09.2020, заявлена до стягнення в рамках розглядуваного судом позову ГУ ДПС у Чернівецькій області сума податкового боргу 8 109 285,92 грн. була попередньо предметом розгляду в адміністративному суді у справах за позовами контролюючого органу до Державного підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» про стягнення податкового боргу, а саме:

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №824/2597/14-а (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/40643860), адміністративний суд вирішив стягнути з банківських рахунків Підприємства Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) (провулок Ватутіна, буд. 8 м. Сокиряни, Чернівецька область, ) кошти за податковим боргом по податку на додану вартість в сумі 456 687,66 грн. до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 19.09.2014 набрало законної сили 07.10.2014;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2016 у справі №824/291/16-а (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/57924587) адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків державного підприємства «Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67)» () у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 1 109 426,00 грн. Вказане рішення суду від 19.09.2014 набрало законної сили 13.06.2016;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №824/778/17-а (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/69761109) адміністративний суд вирішив стягнути кошти за податковим боргом по податку на додану вартість на загальну суму 1 124 409,56 грн. з банківських рахунків Державного підприємства «Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України № 67» (60200, Чернівецька область, Сокирянський район, м. Сокиряни, провулок Покровський, 8, ) до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 25.10.2017 набрало законної сили 13.11.2017;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.02.2017 у справі №824/964/16-а (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/64948796) адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків Державного підприємства «Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67)» у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу по податку на додану вартість в розмірі 3 381 585,77 грн. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 14.03.2017;

- згідно з рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №824/1018/18-а (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/79694082») адміністративний суд вирішив стягнути кошти з державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (60200, Чернівецька область, Сокирянський район, місто Сокиряни, провулок Покровський, будинок 8, ), яке має податковий борг, з рахунків платника податків у банках на загальну суму податкового боргу по податку на додану вартість 1 562 825,00 грн до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 12.03.2019;

- згідно з рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №824/589/19-а (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/83322097) адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків платника податків у банках з Державного підприємства «Підприємства Державної кримінально - виконавчої служби України №67» податковий борг по податку на додану вартість у сумі 456 108,57 грн. до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 30.08.2019;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 у справі №2а/2470/619/12 (текст якого розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/34455564) адміністративний суд вирішив стягнути з Підприємства Сокирянської виправної колонії №67 відділу Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернівецькій області заборгованість до Державного бюджету на загальну суму 2 249 755, 45 грн. (в т.ч. податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у сумі 18 243,35 грн.) за рахунок коштів на рахунках в банках. Вказане рішення суду від 24.10.2013 набрало законної сили 18.11.2013. Крім того, у рамках справи №2а/2470/619/12 Чернівецьким окружним адміністративним судом було прийнято ухвалу від 21.09.2016 з питання відстрочення виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 у зазначеній судовій справі строком на 5 років. Вказана ухвала суду від 21.09.2016 набрала законної 04.10.2016.

З посиланням на факти прийняття Чернівецьким окружним адміністративним судом перелічених вище судових рішень представник позивача стверджував про безспірність заявленої до стягнення в рамках розглядуваного позову суми податкового боргу.

Окрім того, як повідомив позивач та вбачається з наявних у справі матеріалів, з метою погашення присудженої відповідно до наведених судових рішень податкової заборгованості контролюючим органом за основним місцем обліку Державного підприємства були вжиті наступні заходи:

- упродовж періоду з березня 2015 по березень 2020 року виставлені та відправлені до банківських установ (Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк») інкасові доручення для списання з банківських рахунків коштів платника в рахунок погашення податкового боргу. Майже всі інкасові доручення (окрім трьох) були повернуті банками контролюючому органу без виконання у більшості випадків з причини відсутності коштів на банківських рахунках платника на певні дати. Поряд з цим, як зазначають представники позивач і третя особа в текстах своїх заяв по суті, надіслані контролюючим органом інкасове доручення №42 від 05.08.2016 на суму 2 249 755,45 грн. було виконане в частині залишку коштів на рахунку в сумі 80,00 грн., інкасове доручення №24 від 04.11.2015 на суму 94 929,18 грн. було виконане в частині залишку коштів на рахунку в сумі 649,88 грн. та інкасове доручення №24 від 26.08.2015 на суму 94 929,18 грн. було виконане в частині залишку коштів на рахунку в сумі 356,67 грн.;

- прийнято рішення №1 від 11.02.2019 про опис майна боржника (Державного підприємства) у податкову заставу, копію якого надіслано платнику разом із письмовою пропозицією надати перелік ліквідних активів, що є предметом податкової застави для здійснення опису таких. Однак у відповідь на такі дії контролюючий орган отримав від Державного підприємства листи від 22.02.2019 вих. №7.8, від 26.02.2020 вих. №7-77, за змістом яких платник послався на зміст норм ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2573-IV та повідомив контролюючий орган, що: майно підприємств, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, що належить їм на правах оперативного управління або відання не може бути об`єктом застави; звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається;

- відповідно до п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України та на підставі рішення суду контролюючим органом проведено опис та вилучення готівки боржника до бюджету, а саме: 1 200 грн. згідно відповідного акта №1 від 30.01.2020, 3 000 грн. згідно акта №2 від 11.03.2020, 2 000 грн. згідно акта №3 від 12.03.2020, 3 200,25 грн. згідно акта №1 від 31.01.2019, 1 000 грн. згідно акта від 27.12.2019, 1 000 грн. згідно акта від 27.12.2019 та на суму 3 000 грн. згідно акта від 27.12.2019. Всього в результаті вжитого заходу примусового стягнення забезпечено надходження коштів в рахунок погашення податкової заборгованості на загальну суму 14 400,25 грн.;

- відповідно до приписів п. 87.5 ст. 87 Податкового кодексу України укладено з Державним підприємством ряд договорів про переведення (уступку) права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків, а саме: договори від 28.01.2019 та від 26.06.2020 щодо переведення (уступки) платником податків на Головне управління ДФС у Чернівецькій області/ГУ ДПС у Чернівецькій області прав вимог дебіторської заборгованості, що виникли на підставі цивільних договорів з фізичною особою ОСОБА_1 , в частині виплати дебітором основних зобов`язань (ціни договору); договір від 16.09.2019 щодо переведення (уступки) платником податків на ГУ ДПС у Чернівецькій області прав вимог дебіторської заборгованості, що виникли на підставі цивільного договору з фізичною особою ОСОБА_2 , в частині виплати дебітором основного зобов`язання (ціни договору). Всього внаслідок застосування вказаного заходу стягнення податкового боргу від двох названих дебіторів надійшло 9 302,08 грн. в погашення податкового боргу Державного підприємства.

Між тим, керуючись нормами п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося до Міністерства юстиції України як до органу, у сфері управління якого знаходиться Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», із листами щодо прийняття Міністерством одного з рішень, передбачених п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, а саме - з листами від 11.06.2019 вих. №5535/9/24-13-07-12, від 20.02.2020 вих. №1610/9/24-13-10-15 та від 14.04.2020 вих. №2928/24-13-10-15.

Зокрема, у тексті свого листа від 14.04.2020 вих. №2928/9/24-13-10-15 ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомило Мін`юст про результати розгляду листа Міністерства від 26.03.2020 вих. №20/4475-26-20/22.4, а саме, про відсутність законних підстав для проведення процедури списання податкового боргу Державного підприємства, як безнадійного. Також ГУ ДПС з посиланням на обставину не прийняття Міністерством до цього часу одного з рішень, передбачених нормами п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, повторно просило Мін`юст прийняти одне із таких рішень. При цьому, як стверджував представник позивача з посиланням на залучену до матеріалів справи копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №250, вказаний лист (подання) від 14.04.2020 Мін`юст отримав 21.04.2020.

За результатами розгляду вказаних листів (подань) Міністерство юстиції України надіслало на адресу позивача наступні листи:

- лист від 11.07.2019 вих. №26122/14782-26-19/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 20.02.2020, що як зафіксовано у цьому листі, - отриманий Міністерством 18.06.2019), де зокрема зазначило, що протягом 2019 року Мін`юст направив листи Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, якому безпосередньо підпорядковане Державне підприємство, щодо забезпечення вжиття термінових заходів зі скорочення податкової заборгованості останнього. З посиланням на отриману від Центрально-західного міжрегіонального управління інформацію щодо стану погашення податкового боргу Мін`юст констатував, що погасити податкову заборгованість Державного підприємства можливо за умови реструктуризації, відстрочення та/або списання боргу як безнадійного (тобто, у зв`язку із минуванням строків давності на його стягнення);

- лист від 26.03.2020 вих. №20/4475/-226-20/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 20.02.2020, що як зафіксовано у цьому листі, - отриманий Міністерством 25.02.2020), де з посиланням на динаміку збільшення податкового боргу Державного підприємства перед бюджетами та збитковість його господарської діяльності Міністерство просило ГУ ДПС у Чернівецькій області розглянути можливість списання податкового боргу з податку на додану вартість, як такого, що має ознаки безнадійного боргу.

- лист від 22.06.2020 вих. №48/37491-61-20/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 14.04.2020, що як зафіксовано у цьому листі, - отриманий Міністерством 20.05.2020), яким повідомило зокрема про те, що Державне підприємство перебуває у вкрай скрутному фінансовому становищі та не має достатніх обігових коштів для сплати податкового боргу в повному обсязі. З метою вирішення питання стосовно зменшення наявної податкової заборгованості Державного підприємства Мін`юст неодноразово звертався до ГУ ДПС у Чернівецькій області з проханням розглянути можливість щодо списання безнадійного податкового боргу або розстрочення (відстрочення) податкового боргу боржника. Однак своїм листом від 26.03.2020 вих. №20/4475-26-20/22.4 контролюючий орган повідомив про неможливість застосування відповідного заходу для зменшення розміру податкового боргу Державного підприємства. Щодо пропозиції ГУ ДПС прийняти одне із рішень, визначених п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, Міністерство послалося на відсутність в тексті отриманого від Головного управління листа від 14.04.2020 вих. №2928/9/24-13-10-15 інформації щодо переліку заходів, які застосовувалися контролюючим органом безпосередньо до Державного підприємства з метою погашення податкової заборгованості. Крім того, Міністерство висловила свою позицію про те, що оскільки Державне підприємство не є казенним підприємством та відповідно до положень Статуту несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна, то Мін`юст не несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями підприємств, що належать до сфери його управління.

Крім того, ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося із листом від 14.01.2020 вих. №220/9/24-13-10-15 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, де просило останнє надати інформацію з питання прискорення погашення податкового боргу державного підприємства. Своїм листом від 05.02.2020 вих. №7/1091 Центрально-західне міжрегіональне управління повідомило контролюючий орган, що відповідно до діючого Положення про Центрально-західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2019 №4183/5) в управлінні відсутні повноваження щодо фінансово-господарської діяльності державних підприємств Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки державні підприємства ДКВС виведено з підпорядкування міжрегіонального управління, а відділ організації діяльності підприємств ЦЗМУ ліквідовується. З огляду на наведене Центрально-західне міжрегіональне управління зазначило, що спірне питання відноситься до компетенції Міністерства юстиції України та його структурного підрозділу - Державної установи «генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України.

Виходячи зі змісту отриманих від відповідача листів, ГУ ДПС у Чернівецькій області дійшло висновку не надання Мін`юстом відповіді про прийняття ним одного із рішень, визначених нормами п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, та у зв`язку з цим звернулося до суду з даним позовом.

Розглядаючи справи по суті, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України (в редакції чинній на момент звернення позивач із цим позовом до суду), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з положеннями пп. 95.3 - 95.4, 95.7 і 95.22 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

За приписами норм ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Згідно з п. 89.3 ст. 89 цього Кодексу до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п. 87.5 ст. 87, п. 95.22 ст. 95 ПК України, у разі, якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи.

Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Крім того, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

Поряд з цим, особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, визначені в ст. 96 ПК України.

Так, нормами п. 96.2 ст. 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Положеннями п. 96.3 ст. 96 ПК України визначено, що відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Системний аналіз наведених норм Кодексу дозволяє дійти висновку, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі державних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу, вжиття заходів щодо погашення наявного податкового боргу за рахунок додаткових джерел погашення податкового боргу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то орган державної податкової служби вчиняє дії, передбачені ст. 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.

Наведене у свою чергу дає суду підстави для висновку, що для цілей звернення контролюючого органу (позивача) до відповідача із поданням та стягнення з нього сум податкового боргу, контролюючий орган має довести вжиття ним всіх вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу Державного підприємства, а також дотримання всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до Міністерства юстиції України та звернення з позовом до нього.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що контролюючий орган станом на початок квітня 2020 року (тобто, перед зверненням до відповідача із поданням (листом) від 14.04.2020 вих. №2928/9/24-13-10-15, за наслідком отримання письмової відповіді на який позивач дійшов висновку про виникнення підстав для звернення із цим позовом до суду) не вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення наявного у боржника ліквідного залишку дебіторської заборгованості, з метою використання такої в якості додаткового джерела погашення податкового боргу. Так, подані позивачем до матеріалів справи копії розшифровок до рядків балансу Державного підприємства «Дебіторська заборгованість» датовані квітнем і травнем 2019 року, а перша сторінка акта інвентаризації розрахунків з дебіторами та кредиторами ДП «Підприємство ДКВС (№67)» станом на 02.09.2019 не містить підпису особи, що його склала, а також відомостей про таку особу. Зміст інших документів, що наявні у матеріалах справи, не дають можливість встановити наявність чи відсутність станом на 1-ий квартал 2020 року облікованої боржником дебіторської заборгованості, та її розмір.

Наведені обставини свідчать про те, що контролюючим органом чином не досліджено можливість погашення податкового боргу за рахунок дебіторської заборгованості, наявної в державного підприємства.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що інкасові доручення, надіслані контролюючим органом у серпні 2019 року до Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк» повернулися без виконання не у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках підприємства взагалі, а з причини відсутності коштів вільних від накладеного арешту. В подальшому, контролюючий орган не вжив повторних заходів щодо направлення до названого банку нових інкасових доручень, хоча за даними поданої позивачем інформації про наявні у Державного підприємства банківській рахунки, рахунок № НОМЕР_1 у Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк» визначений таким, що відкритий.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами дотримання ним встановленого ст. 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах.

Схожа правова позиція щодо застосування положень ст. 96 Податкового кодексу України викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №2а-16646/12/2670, від 24.04.2018 у справі №821/1295/17, від 31.07.2018 у справі №820/2916/17, від 06.11.2018 у справі № 807/903/15, від 20.12.2018 у справі №826/10168/15, від 28.01.2019 у справі №810/2322/17.

Крім того, дослідивши подані позивачем до суду акти звірки наявної суми податкового боргу, витяги з інтегрованих карток платника податків - Державного підприємства за 2020 і 2021 роки суд дійшов висновку, що за змістом таких не можливо встановити актуальність саме заявленої до стягнення суми податкового боргу. Оскільки, як вбачається з наданих позивачем та третьою особою документів і пояснень, в результаті вжитих контролюючим органом заходів з примусового стягнення податкової заборгованості на виконання перелічених вище судових рішень Чернівецького окружного адміністративного суду, було забезпечено надходження коштів за періоди 2019 - 2020 років, всього у загальній сумі 24 788,88 грн. При цьому, документальні докази на підтвердження того, що вказана сума коштів була зарахована в рахунок іншого сформованого попередньо у відповідності до норм податкового законодавства безспірного податкового боргу, відповідач до суду не подав. Наведене у свою чергу також унеможливлює задоволення адміністративного позову в межах заявленого до стягнення суми податкового боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу положень ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративний позову Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» про стягнення податкового боргу повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок

Повний текст рішення суду виготовлено 16.11.2021.