Справа № 120/9757/21-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 листопада 2021 р. Справа № 120/9757/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" до Вінницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

На думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів № 401000/2021/000035/2 від 03.08.2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.08.2021 року № UA401020/2021/01396 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем-декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу-митниці визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом).

Відповідно відповідач не мав жодних правових підстав визначати митну вартість товару із застосуванням резервного методу.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого він заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що в ході здійснення контролю та перевірки наданих Документів, було виявлено, що в наданому до митного оформлення рахунку від 26.07.2021 року №2021131 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойса до контракту від 22.03.2021 року №20/03/21. Крім того, в поданій ДМВ не зазначено взаємозв`язок між продавцем і покупцем, хоча він встановлений згідно рахунку від 18.03.2021 №2021041, а також вільних джерел мережі Інтернет, що в свою чергу могло вплинути на рівень митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, декларанту було направлено електронне повідомлення, яким покликаючись на ч. 2, 3, 4 ст. 53 МК України запропоновано надати документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Оскільки, декларант листом від 03.08.2021 року №б/н відмовився від надання додаткових документів, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо "дійсної вартості" транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 22.03.2021 між ТОВ "Тракс-Вінн" (покупцем) та «VICTORIA PKW/LKW GmbH» (продавцем) був укладений Контракт №20/03/21 (далі - контракт), відповідно до умов якого:

п. 1.1- продавець виконує по замовленню покупця підбір та продаж покупцеві засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових так і таких, що були у використанні, що іменуються в подальшому Товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

п. 1.2. - відомості про товар обумовлюються в інвойсі на кожну партію товару;

п. 3.2. - Умови поставки товару FCA Лейпциг;

п.3.3 - Всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця.

Для здійснення митного оформлення поставлених по Контракту №20/03/21 від 22.03.2021 товару позивач подав до Вінницької митниці ДМС електронну митну декларацію UA 401020/2021/039143, з додатками. Митну вартість товарів позивач визначив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів Позивач подав відповідачу наступні документи: Контракт; Рахунок-фактура (інвойс); Платіжне доручення; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; Копія митної декларації країни відправлення.

Як вказує відповідач у поданому суду відзиві, в ході здійснення контролю та перевірки наданих Документів Митницею, було виявлено, що в ході здійснення контролю та перевірки наданих Документів, було виявлено, що в наданому до митного оформлення рахунку від 26.07.2021 року №2021131 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойса до контракту від 22.03.2021 року №20/03/21. Крім того, в поданій ДМВ не зазначено взаємозв`язок між продавцем і покупцем, хоча він встановлений згідно рахунку від 18.03.2021 №2021041, а також вільних джерел мережі Інтернет, що в свою чергу могло вплинути на рівень митної вартості товару.

Разом з тим, митниця керуючись п. 2, 3, 4 ст.53 МК України запропонувала Товариству надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару.

Позивач на пропозицію надати додаткові документи електронним повідомленням від 03.08.2021 року повідомив Митницю, що декларантом було надано всі документи для цілей визначення митної вартості, інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу надаватись не будуть.

03.08.2021 року відповідач прийняв рішення №UA401000/2021/000035/2, яким здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, у якому вказав про неможливість визнання заявленої позивачем митної вартості товару за ціною договору та самостійно обрав резервний метод визначення митної вартості, встановивши її в сумі 22500 євро. Також, Митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/01396 від 03.08.2021 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару за №UA401000/2021/000035/2 від 03.08.2021 року та, як наслідок, з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/01396 від 03.08.2021 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 статті 4 МК України, митні органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. (ч. 2 ст. 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 ст. 52 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 1, 2 та 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Положеннями частини 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

В даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, 22.03.2021 року між ТОВ "Тракс-Вінн" (покупцем) та «VICTORIA PKW/LKW GmbH» (продавцем) був укладений Контракт №20/03/21 (далі - контракт), відповідно до умов якого:

п. 1.1- продавець виконує по замовленню покупця підбір та продаж покупцеві засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових так і таких, що були у використанні, що іменуються в подальшому Товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

п. 1.2. - відомості про товар обумовлюються в інвойсі на кожну партію товару;

п. 3.2. - Умови поставки товару FCA Лейпциг;

п.3.3 - Всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця.

Так, відповідно до умов цього Контракту та інвойсу №2021131 від 26.07.2021 року, ТОВ "Тракс-Вінн" придбало придбало тягач сідельний, марки MANмодель 18.440, календарний рік виготовлення: 2016, номер шасі - НОМЕР_1 вартістю 18500,00 Євро та здійснило 12.08.2021 року 100% попередню оплату за товар, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 227 від 12.08.2021 року.

Після прибуття оплаченого товару на Вінницьку митницю, декларант з метою митного оформлення товарів подав митну декларацію №UA401020/2021/039143 від 02.08.2021 року у, а також надав документи на підтвердження вартості товару, визначеної за основним методом (ціною договору), а саме: рахунок-фактуру (інвойс) від 26.07.2021 року №2021131, автотранспортну накладну № б/н від 29.07.2021 року, декларацію про походження товару №2021131 від 26.07.2021 року, свідоцтво про реєстрацію Т/З WS191573 від 25.02.2016 року та ZBI166451293 від 25.02.2016 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 0208/1 від 02.08.2021 року, висновок про якісні характеристики товарів № 3965 від 02.08.2021 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) № 20/03/21 від 22.03.2021 року та копію митної декларації країни відправлення MRN № 21DE60E5.

Як слідує із змісту інвойсу №2021131 від 26.07.2021 року, останній містить усі необхідні відомості про вартісні та кількісні характеристики придбаного товару, що підлягав митному оформленню за митною декларацією №UA401020/2021/039143 від 02.08.2021 року.

При цьому суд критично оцінює посилання представника відповідача, як на підставу для застосування резервного метода те, що рахунок-фактура (інвойс) №2021131 від 26.07.2021 року не містить посилання на контракт № 20/03/21 від 22.03.2021 року. В той же час можна однозначно встановити належність інвойсу до контракту, оскільки у інвойсі вказаний той же продавець і покупець. Також у п. 1.2. контракту вказано, що відомості про транспортний засіб (найменування, характеристики та ціна) вказується у інвойсі. Крім того, в рамках цього ж контракту було придбано ще два аналогічні транспортні засоби, вартість яких не коригувались Відповідачем згідно митних декларацій №А401020/2021/039822 та №А401020/2021/039144.

Разом з тим, відповідач вказує, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем та посилається на рахунок № НОМЕР_2 від 18.03.2021р., однак такий рахунок взагалі не подавався Відповідачу з спірною декларацією, оскільки було подано рахунок-фактура № 2021131 від 26.07.2021р.

Щодо аргументу відповідача про продаж спірного транспортного засобу, то за вказаною у рішенні відповідача адресою веб-сторінка не існує, що підтверджується відповідною роздруківкою, долученою позивачем до матеріалів справи.

Окрім того, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Судом також враховано, що експертним висновком Вінницької торгово-промислової палати № 0092 від 13 серпня 2021 року було підтверджено, що ціна на Товар, поставлений Покупцю згідно контракту № 22/03/21 від 20.03.2021р. відповідає ціні Продавця.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Вінницької митниці Державної митної служби не надано належних доказів, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесено до декларації недостовірні чи неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною контракту.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

З огляду на встановлені обставини, надаючи оцінку посиланням представника відповідача щодо необхідності застосування резервного методу, суд зазначає, що, в даному випадку, Митницею не наведено достатніх обставин, які б свідчили про наявність у первинно наданих позивачем до митного оформлення документах будь-яких розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості товару.

Крім того, обґрунтованість ціни придбаного за Контрактом товару додатково підтверджується вищезазначеним експертним висновком Вінницької торгово-промислової палати № 0092 від 13 серпня 2021 року.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що за наявності усіх визначених частиною 2 статті 53 МК України документів, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару, а також беручи до уваги факт відсутності у відповідних документах (визначених саме ч. 2 ст. 53 МК України) розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для коригування заявленої позивачем митної вартості товарів за МД №UA401020/2021/039143 від 02.08.2021 року.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2021/000035/2 від 03.08.2021 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки причини відмови, викладені в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів, така картка також має протиправний характер та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Визначаючись щодо наявності підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на експертний висновок Вінницької ТПП в сумі 1440,00 грн., суд зазначає, що в даному випадку, позивач з власної ініціативи до звернення до суду з даним позовом звернувся до Вінницької торгово-промислової палати з заявою про проведення експертизи та використав отриманий висновок експерта, як додатковий доказ в підтвердження наведеної в позовній заяві позиції.

Таким чином, в даному випадку позивач на власний розсуд ініціював та оплатив проведення експертизи до звернення до суду з даним позовом, а відтак відповідні витрати в розумінні положень ст. 137, 139 КАС України не можна віднести до витрат пов`язаних з розглядом даної справи. За наведених обставин, витрати позивача пов`язані з проведення експертизи в даному випадку відшкодуванню не підлягають.

В свою чергу, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн., у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA401000/2021/000035/2 від 03.08.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/01396 від 03.08.2021 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної митної служби України сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" (, адреса: вул. Черняховського, 78, м. Вінниця, Вінницька область, 21037);

Відповідач: Вінницька митниця Державної митної служби України (, адреса: вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, Вінницька область, 21034).

Суддя Чернюк Алла Юріївна