Справа № 520/16839/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Кузьмінської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», в якому просив: скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 66613883 від 25.08.2021.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

На думку позивача, відповідачем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач проживає у м. Харкові та ніколи не проживав у м. Києві й у нього відсутня будь-яка заборгованість перед третьою особою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2021 № 66613883.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до вимог чинного законодавства право вибору пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання належить стягувачу.

Відтак, оскільки позивач є власником рахунку, відкритого у АТ «Банк Форвард», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105, тому приватний виконавець мав право відкривати виконавче провадження у межах виконавчого округу, за місцезнаходження майна.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що довідка та виписка з рахунку не може бути належним доказом того, що грошові кошти у розмірі 0,20 грн знаходяться на території міста Києва.

Як вказує позивач, оскільки у нього ніколи не було відкрито жодних рахунків у АТ «Банк Форвард», тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 25.08.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66613883 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» заборгованості в розмірі 20719,13 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявність грошових коштів позивача на рахунку у банку в м. Києві у розмірі 0,20 грн не може підтверджувати місцезнаходження майна боржника, відтак оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як наслідок, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).

У відповідності до частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, частинами другою та четвертою статті 24 Закону № 1404-VIII встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до пункту 1 частини першої, третьої та сьомої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Як свідчать матеріали справи, 16.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» звернулось до відповідача з заявою про примусове виконання рішення - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 19142 від 28.07.2021 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 107882035 від 25.07.2013, укладеного з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 20719,13 грн.

У вказаній заяві третя особа зазначила адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , яка відповідає і адресі, зазначеній у виконавчому документі.

При цьому, третя особа зазначила про місцезнаходження майна боржника (грошових коштів), а саме: рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105 та просила накласти арешт на все рухоме майно, а саме: грошові кошти боржника, відкриті в банківських установах, навівши перелік таких установ.

На запит відповідача представник АТ «Банк Форвард» листом від 25.08.2021 надано відповідь, що у клієнта, яким є позивач, у вказаному банку є рахунок № НОМЕР_1 з наявним залишком власних коштів, оскільки у відповідності до виписки по особовим рахункам з 11.08.2021 по 20.08.2021 на даному рахунку позивача містяться кошти у розмірі 0,20 грн.

У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що місцем проживання, перебування боржника - є АДРЕСА_1 , при цьому виконавче провадження було відкрито відповідачем у м. Києві, тобто у виконавчому окрузі відповідача, що підтверджується даними Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Враховуючи вищевикладене та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 66613883 від 25.08.2021 прийнята відповідачем з порушенням приписів частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача) або знаходження майна позивача, а в іншому виконавчому окрузі.

Слід звернути увагу на те, що наявність грошових коштів позивача на рахунку у банку в м. Києві у розмірі 0,20 грн не може підтверджувати місцезнаходження майна боржника, позаяк майно у розмірі 0,20 грн у жодному випадку не може забезпечити виконання боргового зобов`язання за виконавчим документом.

Так, згідно пункта 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» згідно з яким кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 статті 6 зазначеного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Пунктом 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

У силу вимог частини першої статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Одним із різновидів майна є гроші у відповідності до статтей 177, 179 ЦК України.

Грошові кошти на рахунках банку в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України є майном.

Разом з тим, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов`язки. Сам рахунок, без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.

Тільки матеріальні цінності, майно, кошти можуть бути об`єктом стягнення, а не рахунки у банку, отже наявність у боржника банківських рахунків не є тотожнім наявному у боржника майна у такому банку.

У даному випадку, у позивача відсутні кошти в мінімальній сумі на рахунку у АТ «Банк Форвард» для забезпечення виконання боргового зобов`язання за виконавчим документом та погашення заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 287, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук