Справа № 640/29482/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Київ № 640/29482/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУправління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проскасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення штрафу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіної М.О. від 21.09.2021 (ВП №66557476).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що оскаржувана постанова є такою, що винесена всупереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, оскільки відповідача повідомлено про неможливість виконання рішення суду з причин, що є незалежними від Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі, а також встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву разом з витребуваними копіями матеріалів виконавчого провадження.

У призначене судове засідання особи, які беруть участь у справі, явку своїх представників не забезпечили, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, від представника позивача через канцелярію суду надійшли пояснення, в яких останній просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного, судом ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.11.2021 повторно витребувано від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №66557476.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про правомірність оскаржуваної постанови, винесеної з огляду на не виконання позивачем рішення суду. Крім того, до відзиву долучено копії матеріалів спірного виконавчого провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №66557476, відкрите постановою від 18.08.2021, про зобов`язання Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 05 травня 2020 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

У межах виконавчого провадження №66557476 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіною М.О. винесено постанову про накладення штрафу від 06.09.2021, якою за невиконання вимог державного виконавця накладено на боржника - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області - штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Надалі, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіною М.О. винесено постанову про накладення штрафу від 21.09.2021, якою за невиконання вимог державного виконавця накладено на боржника - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області - штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 грн.

Вважаючи постанову від 21.09.2021 такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У силу ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу викладених законодавчих положень вбачається, що право на накладення на боржника штрафу є невиконання останнім без поважних причин рішення.

Так, за твердженням представника позивача, Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області частково виконано рішення суду, а саме: проведено перерахунок розміру допомоги ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже виплаченої суми. Сума допомоги, яку необхідно доплатити, становить 6 800,00 грн. Проте, виплата донарахованої суми не відбулася за відсутністю виділених асигнувань для забезпечення виконання рішень суду, про що було повідомлено державного виконавця у встановлений строк. На підтвердження викладеного у матеріалах справи міститься копія листа Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 10.09.2021 №9424, отримане відповідачем 14.09.2021, згідно з відміткою штампу вхідної кореспонденції.

Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні ст.ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За такого правового регулювання та обставин справи, суд визнає відсутніми обґрунтовані підстави для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 07.10.2021 №5334, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., який підлягає присудженню на користь останньої у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 268-269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 21.09.2021 у виконавчому провадженні №66557476.

Присудити здійснені Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області (, адреса: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2) документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. (двох тисяч двохсот сімдесяти грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, код ЄДРПОУ Центрального міжрегіонального управління 43315602).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок