Справа № 440/11147/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/11147/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 10.09.2021, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ШИ-13056707 з урахуванням вимог статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", Указу Президента України від 07.02.2008 №109/2008 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування";

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 10.09.2021, поданому через Урядовий контактний центр реєстраційний №ШИ-13056707 з урахуванням вимог статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", Указу Президента України від 07.02.2008 №109/2008 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування";

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ШИ-13056707 від 10.09.2021, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні - згідно вимог п. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , реєстраційний №ШИ-13056707 від 10.09.2021, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

21.09.2021 ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі також відповідач, МВС України), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин у зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо фактичного невжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у його зверненні від 10.09.2021.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Натомість 02.11.2021 до суду надійшло клопотання Міністерства внутрішніх справ України про поновлення строку на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 в частині надання запитуваних документів та відзиву на позовну заяву.

Вирішуючи клопотання відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву, суд керується такими мотивами.

За змістом частини другої та третьої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд зазначає, що право учасника справи на продовження процесуального строку не є абсолютним, і особа, яка звертається до суду з відповідним клопотанням, повинна належним чином обґрунтувати наявність відповідних на те підстав.

Так, заява про продовження процесуального строку має містити обґрунтування щодо того, які саме обставини унеможливлюють вчинення певної процесуальної дії учасником справи та в чому саме це проявляється. Крім того, обґрунтованим має бути строк, на який заявник просить суд продовжити вчинення конкретної процесуальної дії.

Натомість у заявленому клопотанні відповідач обмежився посиланнями на неможливість підготовки відзиву через неможливість отримання всіх необхідних документів для його оформлення, зважаючи на те, що їх отримання було ускладнене тим, що ДЮЗ МВС України не є розпорядником інформації, запитуваної судом.

При цьому відповідач не зазначив, які саме докази він бажав надати суду, але не зміг цього зробити, де саме та в кого саме вони знаходилися, в чому саме полягала неможливість їх своєчасного одержання.

Судом також враховано, що копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 18.10.2021, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, однак із запитом про надання документів звернувся до структурного підрозділу лише 28.10.2021 (тобто через 10 днів з дня отримання копії ухвали).

Крім того, суд враховує, що предметом оскарження у цій справі є бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення, яке було розглянуто Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства Внутрішніх справ України. Відтак доводи відповідача про неможливість підготовки відзиву з мотивів відсутності у нього певних документів не є переконливими та судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене суд вважає, що об`єктивних причин, з яких відповідач не подав відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, у клопотанні не наведено і у такому вигляді заява відповідача про продовження процесуального строку не може вважатися обґрунтованою та відсутні підстави для її задоволення.

Імперативною нормою частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено 30 денний строк для розгляду справ щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

За приписами частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

10.09.2021 ОСОБА_1 через Державну установу "Урядовий контактний центр" Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади звернувся до Директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України Шевніна С.М. зі заявою (номер реєстрації ШИ-13056707), у якій зазначив про невиконання МВС України постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17 в частині прийняття рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Посилаючись на рішення ЄСПЛ, ОСОБА_1 вимагав забезпечити виплату одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ №850, а також вимагав провести перевірку по кожному факту окремо та ініціювати притягнення до відповідальності винних працівників МВС України та їх керівників за порушення його прав щодо невиконання рішення суду та незатвердження висновку й невиплату одноразової грошової допомоги, 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з проведенням службових перевірок по вказаному факту з наданням їх копій.

Листом від 16.09.2021 за вих. №Ш-24011/15 Департамент фінансово-облікової політики МВС України проінформував ОСОБА_1 , що МВС України, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №554/4569/20 та постанови державного виконавця від 21.10.2020 про відновлення виконавчого провадження №56466467, з виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, розглянуто матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. За результатами розгляду матеріалів у МВС 24.12.2020 затверджено висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності. Зазначив, що вищезазначене рішення суду Міністерством фактично виконано 24.12.2020 відповідно до встановлених судом зобов`язань.

Посилаючись на неналежний розгляд та незабезпечення належного розгляду МВС України звернення ОСОБА_1 від 10.09.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно з приписами статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Таким чином, Законом України "Про звернення громадян" визначено наступні варіанти правомірної поведінки, зокрема, органу державної влади, який одержав звернення громадянина, у сфері застосування цього Закону, виходячи з певних обставин:

- прийняття та розгляд звернення у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян";

- пересилання звернення в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі та повідомлення про це громадянину, який подав звернення у разі, якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадової особи, до якого (якої) надійшло таке звернення (при цьому визначення належності органу чи посадової особи, до повноважень якої відноситься питання, порушені у зверненні, має здійснювати орган державної влади, місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація незалежно від форм власності, об`єднанння громадян або посадова особа, до яких надійшло таке звернення громадянина);

- повернення звернення громадянину з відповідними роз`ясненнями в термін не більше п`яти днів у разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Статтею 12 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Цей перелік є вичерпним, оскільки встановлює інший порядок розгляду заяв і скарг громадян, на який дія цього Закону не поширюється.

Висновки щодо правозастосування

Вирішуючи вказаний спір, суд вказує, що підставою виникнення спірних правовідносин, передусім, стала незгода позивача з висновком відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, а тому позивач, захищаючи свої права, звернувся до відповідача зі зверненням, у якому просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності та провести перевірку по кожному факту окремо та ініціювати притягнення до відповідальності винних працівників МВС України і їх керівників за порушення його прав щодо невиконання рішення суду та незатвердження висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, тобто фактично скаржився на бездіяльність та дії працівників МВС України.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) /частина 1/.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки /частина 3/.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Так, звернення ОСОБА_1 від 10.09.2021 № ШИ-13056707 містило прохання здійснити виплату одноразової грошової допомоги, а також стосувалося надання змістовної відповіді з проведенням службової перевірки по факту порушення працівниками МВС та їх керівниками прав ОСОБА_1 в частині невиконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.17 по справі 554/5683/17.

Листом від 16.09.2021 за вих. №Ш-24011/15 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України проінформовано ОСОБА_1 , що МВС України розглянуто матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. За результатами розгляду матеріалів у МВС 24.12.2020 затверджено висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності. Повідомлено, що вищезазначене рішення суду Міністерством фактично виконано 24.12.2020 відповідно до встановлених судом зобов`язань /а.с. 27/.

З тексту відповіді вбачається, що відповідачем взагалі не розглядалися питання, порушені у зверненні, лист відповідача не містить відомостей про прийняті рішення за вимогами позивача. Так, у відповіді зокрема, не зазначено про заходи, вжиті в межах компетенції щодо питань, порушених у зверненні, не вказано про проведення службової перевірки, її результати або про відсутність підстав для її проведення, не наведено відомостей про прийняте рішення за вимогами позивача.

За таких обставин суд вважає, що відповідь на звернення ОСОБА_2 не містить рішення відповідача по суті звернення.

За таких обставин, суд вважає, що МВС України звернення ОСОБА_1 від 10.09.2021 розглянуто у належний спосіб не було, а відповідь листом від 16.09.2021 за вих. №Ш-24011/15 не містить рішень відповідача по суті звернення, тому не є рішенням про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні.

Вирішуючи питання про ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, враховує, що за нормами Конституції України, як нормами прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов`язків.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись приписами частини другої статті 9, пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 10.09.2021 та зобов`язати МВС України повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 10.09.2021 № ШИ-13056707 із наданням відповіді у розрізі кожного із поставлених у зверненні питань у порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян".

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття заходів реагування по обставинах, викладених у зверненні, зобов`язання вжити заходів реагування, суд зазначає, що відповідно до змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Також суд вважає необґрунтованою позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 , реєстраційний № ШИ-056707 від 10.09.2021, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні - згідно вимог п. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян". Суд відмовляє в задоволенні цієї позовної вимоги, оскільки позивачем не зазначено, що питання, які порушені позивачем в його зверненні від 10.09.2021, не входять до повноважень МВС України. Судом не встановлено обов`язку перенаправити це звернення за належністю органу, до компетенції якого входить вирішення питань, порушених у зверненні.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Стосовно клопотання позивача про зобов`язання МВС України подати в установлений судом строк звіт про виконання рішення суду, суд зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (, вул.Богомольця 10, м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо належного надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 10.09.2021.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 10.09.2021 №ШИ-13056707 із наданням відповіді у розрізі кожного із поставлених у зверненні питань у порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков