Справа № 200/13722/21
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р. Справа№200/13722/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (юридична адреса: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна, буд. 36 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

18 жовтня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Санамян О.О., яка діє на підставі ордеру від 07.10.2021, звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 (далі- позивач) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (далі-відповідач), в якій просить:

- визнати противоправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна . 36, ) щодо припинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , виплати державної соціальної допомоги у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 01.04.2018;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна , 36, ЄДРПОУ 0319722 7), поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , нарахування та виплату державної соціальної допомоги відповідно до Закону України « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» - починаючи з 01.04.2018;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна, 36, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , заборгованість з виплати державної соціальної допомоги відповідно до ЗУ « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» за весь період, починаючи з 01.04.2018р. по день ухвалення рішення суду.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу, як особі з інвалідністю з дитинства, протиправно було припинено виплату державної соціальної допомоги з 1 квітня 2018 року з підстав не підтвердження фактичного місця проживання позивача під час проведення перевірки. Станом на день звернення до суду таку виплату відповідачем поновлено не було, що позивач вважає порушенням його конституційного права на соціальний захист, у зв`язку із чим звернувся до суду із згаданим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 23 жовтня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом термін до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Звертає увагу, що необхідною умовою для призначення та продовження соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою. Оскільки факт проживання/перебування позивача за зазначеною в довідці адресою не був підтверджений комісією з питань пизначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території міста Волновахи, тому довідку про взяття на облік внутрішньо перміщної особи позивача скасовано. На підставі викладеного, розпорядженням начальника Управління від 17.04.2018 виплату державної соціальної допомоги позивачу призупинено з 01.04.2018.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий Куйбишевським РВДМУ УМВС України в Донецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (арк. справи 10).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №408285 від 04.09.2012 ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності підгрупи «Б» (інвалідність з дитинства) (арк. справи 5).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 15.02.2017 № , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (арк. справи 7).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2016 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації із заявою про призначення допомоги інвалідам з дитинства І групи за місцем фактичного проживання.

Рішенням відповідача від 21.04.2016 ОСОБА_1 призначено допомогу з 01.09.2014.

Після проведення перевірки фактичного місця проживання ОСОБА_1 розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 17.04.2018 припинено виплату допомоги з 01.04.2018.

Представник позивача звернувся до відповідача з запитом щодо надання інформації про призначення та виплату державних допомог ОСОБА_1 ..

Своїм листом від 23.09.2021 Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації повідомило, що Комісією прийнято рішення про припинення позивачу соціальних виплат у зв`язку з не підтвердженням місця його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі рішення комісії розпорядженням начальника Управління від 17.04.2018 виплату державної соціальної допомоги ОСОБА_1 припинено з 01.04.2018. Інформація про не підтвердження факту проживання/перебування позивача за зазначеною вище адресою внесена до Єдиної Web-орієнтованої інформаційної технології формування сегменту Облік ВПО, тому довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 15.02.2017 не є дійсною (арк. справи 9).

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати позивачу державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю дитинства з квітня 2018 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як передбачено статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України гарантовано визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Закон України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) від 16 листопада 2000 року № 2109-III (далі - Закон № 2109-III) гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги.

Так, згідно зі статтею 1 Закону № 2109-III, право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам.

Частиною 2 статті 4 Закону №2109-III визначено, що державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

У відповідності до приписів статті 6 Закону № 2109-III, виплата державної соціальної допомоги зупиняється у випадку пропуску строку переогляду інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом, а в разі визнання знову інвалідом або дитиною-інвалідом виплата державної соціальної допомоги поновлюється з дня зупинення, але не більш як за один місяць.

Якщо строк переогляду пропущено з поважної причини, виплата державної соціальної допомоги поновлюється з дня зупинення виплати, але не більш як за 3 роки, за умови, що за цей період його визнано інвалідом або дитиною-інвалідом. При цьому, якщо при переогляді інваліда з дитинства переведено до іншої групи інвалідності (вищої або нижчої), то державна соціальна допомога за зазначений період виплачується за попередньою групою.

У разі припинення виплати державної соціальної допомоги внаслідок нез`явлення на переогляд без поважних причин, при наступному визнанні інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом, виплата цієї допомоги поновлюється з дня встановлення інвалідності

або визнання дитиною-інвалідом.

У відповідності до статті 10 Закону №2109-III, державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання інваліда з дитинства або батьків, усиновителів, яким призначена допомога на дітей-інвалідів. Опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем їх проживання.

Підстави припинення і відновлення виплати державної соціальної допомоги визначені у статті 14 Закону № 2109-III.

Так, виплата у повному розмірі державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства в разі влаштування їх до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання або зняття з повного державного утримання відповідно припиняється або відновлюється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому виникли ці обставини.

При зміні одержувачем державної соціальної допомоги місця проживання виплата цієї допомоги продовжується відповідною місцевою державною адміністрацією за новим місцем проживання. Виплата державної соціальної допомоги продовжується з того часу, з

якого вона була припинена за попереднім місцем проживання.

Суд зазначає, що відповідач припинив виплату державної соціальної допомоги позивачу з 01 квітня 2018 року у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання останнього як внутрішньо переміщеної особи.

Виплату припинено розпорядженням Управління від 17.04.2018 року на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №82 від 01.03.2018.

Проте, Закон України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю не містить такої підстави для припинення виплати допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування. Більш того, рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не може бути підставою для припинення виплати допомоги в розумінні вказаного Закону.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 №1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання допомоги як особі з інвалідністю з дитинства. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 1382-IV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідачем у справі не надано відомостей, що позивач отримував таку допомогу в іншому органі соціального захисту населення на території України, зокрема, за місцем свого поточного фактичного проживання.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, оскільки зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, а саме Законом № 2109-III.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від позивача на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо соціального захисту, зокрема, ідентифікація особи, тощо.

Відповідно до частини 2статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (пункт 25 цього рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві державної соціальної допомоги за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на її отримання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення позивачу виплати раніше призначеної державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених статтею 14 Закону № 2109-III, а отже, розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 17.04.2018 про припинення виплати допомоги є протиправним.

Згідно з частиною 2статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати розпорядження розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 17.04.2018 про припинення виплати допомоги ОСОБА_1 .

Враховуючи, що судом встановлено протиправність розпорядження відповідача від 17.04.2018, суд вважає, що вимога про зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату державної соціальної допомоги відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 01 квітня 2018 року підлягає задоволенню.

Оскільки до повноважень суду відноситься перевірка правомірності вчиненої дії чи бездіяльності, а нарахування та виплата державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства відноситься до компетенції відповідача, а у спірних правовідносинах відповідач не нараховував зазначену виплату, тому суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача заборгованість з виплати державної соціальної допомоги за період з 01 квітня 2018 року по день ухвалення рішення суду у цій справі, оскілька така сума на даний час відсутня.

Отже, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати державної соціальної допомоги відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю за весь період, починаючи з 01.04.2018 по день ухвалення рішення суду задоволенню не підлягає.

Щодо строку захисту порушеного права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 12 Закону № 2109-III, суми державної соціальної допомоги, призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем без поважних причин, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням.

Суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно звини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об`єктивні обставини, коли інвалід чи його батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Порушення прав позивача на отримання належних сумм державної соціальної допомоги відбулося з вини органу, що призначає і виплачує державну соціальну допомогу, і мало триваючий характер. Процесуальний строк обмежує лише строк звернення до суду з позовом, і не обмежує строк захисту порушеного права, якщо спеціальними нормами матеріального права встановлені більші строки для такого захисту (в данному випадку на підставі ч.2 ст.12 Закону №2109-III позивач має право захистити своє порушене право на виплату державної соціальної допомоги за минулий час без обмеження будь-яким строком). На необхідність застосування крім процесуальних строків також й положень спеціальних норм неодноразово зазначалося і в рішеннях Верховного Суду України (зокрема, в рішенні від 25 травня 2016 року в справі № 21-1249а16), а також в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі №805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до норм Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі не вирішується.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (юридична адреса: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна, буд. 36 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 17.04.2018 про припинення виплати допомоги ОСОБА_1 з 01.04.2018.

Визнати противоправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна . 36, ) щодо припинення ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виплати державної соціальної допомоги у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 01.04.2018.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Гагаріна , 36, ЄДРПОУ 0319722 7), поновити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату державної соціальної допомоги відповідно до Закону України « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» починаючи з 01.04.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 18 листопада 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Зінченко