Справа № 127/27155/21
Суддя: Михайленко А. В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/286/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Михайленка А.В.,

при секретарі Куйдан Ю.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Федчук Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката Федчук Тетяни Мирославівни в інтересах ОСОБА_1 до інспектора УПП у Вінницькій області Чикаленко Анастасії Олегівни, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федчук Т.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАО № 4862569 від 05.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП, закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постановою серії ЕАО № 4862569 від 05.10.2021 року, у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700 грн. на підставі ч. 6 ст. 122 КУпАП. Постанову мотивовано тим, що ОСОБА_1 нібито порушив п. 33 ПДР України. Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Представник позивача - адвокат Федчук Т.М. в судовому засіданні підтримала вимоги позову, просила скасувати постанову, закрити провадження по справі та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач - інспектор УПП у Вінницькій області Чикаленко А.О. в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належно. Відзив на адміністративний позов не надходив.

Заслухавши пояснення позивача, адвоката, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та зібрані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Згідно постанови серії ЕАО № 4862569 від 05.10.2021 року ОСОБА_1 05.10.2021 року о 11:11 годині, керуючи транспортним засобом Кіа Магентіс, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Вінниці по вулиці Пирогова, 49, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38 із табличкою 1.17 без відповідних дозвільних документів, чим порушив п. 33 - порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 6 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною 6 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене, зокрема, ч. 6 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що 5 жовтня 2021 року о 11:11 годині, керуючи транспортним засобом Кіа Магентіс, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Вінниці по вулиці Пирогова, 49, ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38 із табличкою 1.17 без відповідних дозвільних документів, чим порушив п. 33 - порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 6 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Згідно з доводами ОСОБА_1 , зазначеними у позові та судовому засіданні, на час винесення постанови він не був згодний із порушенням.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також обґрунтованості прийнятого рішення, суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_1 та його представник заперечують факт порушення позивачем ч. 6 ст. 122 КУпАП, обґрунтовуючи тим, що інформація, зазначена у постанові вказана не в повній мірі та не відповідає дійсним обставинам, інспектором поліції не вірно зазначено пункт ПДР України, за яким кваліфіковано дії позивача, а дії інспектора при винесенні такої постанови вважає протиправними. Адвокат Федчук Т.М. вказує про те, що одночасне застосування дорожнього знаку 5.39 - «Зона стоянки» з додатковими табличками 7.2.5 - «Зона дії» та 7.17 - «Особи з інвалідністю» суперечить ПДР України, що виключає можливість притягнення особи до відповідальності за порушення правил зупинки в зоні дії таких знаків; крім того, постанова складалась інспектором без врахування зауважень та пояснень позивача; доказів правопорушення не надано, факт порушення оснований на припущеннях.

Факт порушення позивачем вимог ч. 6 ст. 122 КУпАП у судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а доводи останнього щодо неправомірності винесеної постанови є в повній мірі спростовані відповідачем, оскільки у ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» чітко зазначено про те, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентується Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1342. Ці правила поширюються на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Відповідно до п. 4 Правил спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху. Паркування, у свою чергу, розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Згідно із вимогами абз. 2 та 3 п. 22 Правил на місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інших транспортних засобів, користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП та як наслідок, правомірності накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на підставі оскаржуваної постанови у мінімальному розмірі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, позивачем у справі не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах інспектор УПП у Вінницькій області Чикаленко Анастасія Олегівна діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Стосовно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.122 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від позовної вимоги про скасування постанови серії ЕАО № 4862569 від 05.10.2021 року, підстави для задоволення якої відсутні, а тому вказана вимога задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст.ст.6, 7, 77, 242, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову адвоката Федчук Тетяни Мирославівни в інтересах ОСОБА_1 до інспектора УПП у Вінницькій області Чикаленко Анастасії Олегівни, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя