Справа № 320/261/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/261/21 Головуючий у 1 інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА" до Головного управління ДПС у Київській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АНІКА" (далі - ТОВ "АНІКА") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, ОСОБА_1 , в якому просив:

- підписане ОСОБА_1 на бланку Головного управління ДПС у Київській області рішення (лист) від 03.07.2020 вих.№21394/10/10-36-54-08 визнати незаконним та скасувати;

- бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області, яка полягає у незбиранні, невнесенні, необробці та незберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2020 року з додатками та доповненням до неї Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА», визнати незаконною з 08.07.2020;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області внести до баз даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, інформацію з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2020 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА»;

- дії начальника Києво-Святошинського управління Головного управління ДПС у Київській області ОСОБА_1, які полягають у підписанні ним листа Головного управління ДПС у Київській області від 03.07.2020 вих. №21394/10/10-36-54-08, визнати незаконними.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 03.07.2020 № 21394/10/10-36-54-08. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Київській області повторно розглянути питання щодо прийняття та реєстрації поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2020 року з додатками та доповненнями до неї, з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, в решті позовних вимог рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, шо 16.12.2016 р. позивачеві анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість, з огляду на що, на момент подання декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року, позивач був позбавлений індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість, а тому, з моменту анулювання реєстрації особи, як платника податку, така особа позбавляється права на віднесені сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. Також, апелянт зазначає, подача податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період червень 2020 року є обов`язковою в електронному вигляді, а тому, подача позивачем такої декларації на паперових носіях є порушенням вимог абз. 2 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України,.

05 листопада 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНІКА» (ідентифікаційний код 33077997; місцезнаходження: 08152, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Територія Технікуму, будинок 16) зареєстроване в якості юридичної особи 03.08.2004, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.08.2019 № .

Як платник податків ТОВ «АНІКА» взяте на податковий облік в Києво-Святошинській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Київській області з 04.08.2004 за № 1770, та 21.11.2005 ТОВ «АНІКА» було видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №13854392.

02 липня 2020 року ТОВ "АНІКА" подало до Головного управління ДПС у Київській області (Києво-Святошинське управління) податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року разом з додатками та доповненням до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період червень 2020 року у формі листа від 02 липня 2020 року вих. № 115/07-20.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року, на ній проставлено штамп відповідача із відміткою «Отримано, попереджено про можливість відмови у прийнятті».

Головне управління ДПС у Київській області (Києво - Святошинське управління) листом від 03 липня 2020 року № 21394/10/10-36-54-08 повідомило ТОВ "АНІКА" про те, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, ТОВ "АНІКА" не є платником ПДВ з 16.12.2016.

У вказаному листі Головне управління ДПС у Київській області (Києво - Святошинське управління) зазначило, що ТОВ «АНІКА» не має обов`язку подавати податкову декларацію з ПДВ за червень 2020 року, згідно п. 184.6 ст. 184 ПК України.

Не погоджуючись із відмовою у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пункту 46.1 статті 46 ПК України, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідності до п. 48.1 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

В силу п. 48.2 ст. 48 ПК України, обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Положеннями пункту 48.3 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 ПК України, податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п. 46.4 ст. 46 ПК України.

За приписами п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Нормами п. 49.3 ст. 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

У відповідності до пункту 49.4 статті 49 ПК України, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.10 статті 49 ПК України закріплено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

В силу пунктів 184.5-184.6 статті 184 ПК України, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Положеннями пункту 184.10 статті 184 ПК України передбачено, що про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2020 року ТОВ "АНІКА" було подано до Головного управління ДПС у Київській області (Києво-Святошинське управління) податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року разом з додатками до неї (Т. 1 а.с. 130-139).

Відповідно до листа Головного управління ДФС у Київській області (Києво - Святошинське управління) від 03 липня 2020 року № 21394/10/10-36-54-08, контролюючий орган повідомив позивача про те, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, ТОВ "АНІКА" не є платником ПДВ з 16 грудня 2016 року, а тому, не повинно подавати податкову декларацію з ПДВ за червень 2020 року, згідно п. 184.6 ст.184 Податкового кодексу України (Т.1 а.с. 140).

Колегія суддів зазначає, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 810/2420/17, що набрало законної сили 14 вересня 2018 року, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 № 299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА».

Враховуючи вищезазначене, доводи апелянта про те, що 16.12.2016 р. позивачеві анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість, з огляду на що, на момент подання декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року, позивач був позбавлений індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість, а тому, з моменту анулювання реєстрації особи, як платника податку, така особа позбавляється права на віднесені сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних, колегія суддів вважає безпідставними.

Статтями 48, 49 ПК України регламентовано чіткі вимоги до податкової звітності з ПДВ та виключні підстави для відмови в її прийнятті, які, згідно з п. 49.10 ст. 49 ПК України, розширеному тлумаченню не підлягають, і такої підстави для відмови у прийнятті звітності з ПДВ, як відсутність у суб`єкта господарювання статусу платника ПДВ вказаними нормами не передбачено.

Оскільки, судовим рішенням встановлено неправомірність анулювання реєстрації позивача, як платника ПДВ, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Товариство з дня набрання рішенням законної сили в справі № 810/2420/17 відновило реєстрацію платника ПДВ, та як, наслідок, право подавати звітність з ПДВ, а тому, на момент подання позивачем спірної декларації до відповідача, податковий орган вже мав обов`язок щодо її отримання.

Щодо доводів апелянта про те, що подача податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період червень 2020 року є обов`язковою в електронному вигляді, а тому, подача позивачем такої декларації на паперових носіях є порушенням вимог абз. 2 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Із листа Головного управління ДФС у Київській області (Києво - Святошинське управління) від 03 липня 2020 року № 21394/10/10-36-54-08 вбачається, що підставою для відмови ТОВ «АНІКА» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року стало рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "АНІКА".

Колегія суддів зазначає, що на даній стадії правовідносин, які виникли між сторонами, контролюючим органом - Головним управлінням ДФС у Київській області не реалізовано надані йому повноваження щодо перевірки поданої ТОВ «АНІКА» податкової звітності з ПДВ за червень 2020 року на відповідність саме вимогам ст. 49 ПК України.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на дискреційні повноваження Головного управління ДПС у Київській області, як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає, що, за будь-яких умов, суд при вирішенні спору не має права підмінювати собою владні управлінські функції цього органу.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оцінка питань способу і форми подання декларації є передчасною та знаходиться за межами питань, наведених у листі Головного управління ДПС у Київській області (Києво - Святошинське управління) від 03.07.2020 року № 21394/10/10-36-54-08.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду 02 квітня 2019 року у справі №826/5496/18.

Оскільки, у листі Головного управління ДФС у Київській області (Києво - Святошинське управління) від 03.07.2020 року № 21394/10/10-36-54-08 не надавалася оцінка відповідності податкової декларації з податку на додану вартість вимогам статті 49 ПК України, судом першої інстанції правомірно зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Київській області повторно розглянути питання щодо прийняття та реєстрації поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АНІКА» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2020 року з додатками та доповненнями до неї.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.06.2019 року у справі № 810/1702/18 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, оскільки, у вказаній справі не оскаржувалося рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, а тому, викладені в ньому висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

Доводи апелянта про те, що лист Головного управління ДФС у Київській області (Києво - Святошинське управління) від 03 липня 2020 року № 21394/10/10-36-54-08 не є рішенням та жодним чином не порушував прав позивача, колегія суддів вважає безпідставним, скільки, зазначеним листом Головне управління ДФС у Київській області фактично відмовило ТОВ «АНІКА» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА» та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 16.11.2021 р.