Справа № 300/2759/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2759/21 пров. № А/857/18343/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Чуприна О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 26.03.2021 за №56 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання провести такий перерахунок і виплату з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №204 від 18.03.2021 (із застосуванням регіонального коефіцієнта 1.1), визнання протиправними дій в частині встановлення щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання з 25.08.1980 по 27.06.1985 та зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці такий період навчання і починаючи з 21.09.2016 нарахувати та виплатити грошове утримання судді відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з урахуванням фактично виплачених сум.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №300/2468/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 згідно довідки №207 від 12.03.2020 з урахуванням фактично виплачених сум. В подальшому, на виконання іншого рішення суду від 31.12.2020 у справі №300/3060/20, ТУ ДСА України в Івано-Франківській області видано позивачу нову довідку №120 від 09.02.2021, а також довідку №204 від 18.03.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в яких зазначено посадовий оклад в значенні 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 19.02.2020 і 01.01.2021, із застосуванням регіонального коефіцієнта 1.1. Позивач 10.02.2021 і 24.03.2021 звернулась до Управління із заявами про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вище коментованих довідок, втім відповідач прийнято рішення №35 від 19.02.2021 і №56 від 26.03.2021 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Відмовляючи у перерахунку відповідач послався на роз`яснення Державної судової адміністрації України, за змістом якого базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівняні з минулим роком не змінився та становить 63 060,00 гривень та 105 100,00 гривень відповідно, а перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться тільки у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Додатково у рішеннях про відмову вказано про неможливість застосування регіонального коефіцієнта до посадового окладу судді, який не здійснює правосуддя, оскільки такий коефіцієнт застосовується виключно до суддів, які здійснюють судочинство. Поряд із вказаним ОСОБА_1 вказала на неправомірну відмову органу пенсійного фонду, оформлену листом від 26.02.2021 за №1007-678/Б-02/8-0900/21, зарахувати до її стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою навчання у Львівському державному університеті з 25.08.1980 по 27.06.1985, зазначаючи, що спірний стаж дає право на відставку, однак не може бути врахований для збільшення відсотків заробітку при обчисленні довічного грошового утримання. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.03.2021 за №56 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №204 від 18.03.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №204 від 18.03.2021 (із застосуванням регіонального коефіцієнта "1.1"), з урахуванням фактично виплачених сум. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді ОСОБА_1 , з якого визначається (розраховується) відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді половину строку навчання у Львівському державному університеті (із загального періоду денної форми навчання з 25.08.1980 по 27.06.1985) 2 роки 5 місяців 2 дня. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого визначається (розраховується) відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді половину строку навчання у Львівському державному університеті (із загального періоду денної форми навчання з 25.08.1980 по 27.06.1985) 2 роки 5 місяців 2 дня. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 21.09.2016 (дня призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) перерахунок загального відсотку для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді половину строку навчання у Львівському державному університеті (із загального періоду денної форми навчання з 25.08.1980 по 27.06.1985) 2 роки 5 місяців 2 дня.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 22.06.1987 зарахована на посаду народного судді Надвірнянського районного народного суду (у зв`язку з обранням).

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 за №1515-VIII, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач ОСОБА_1 , до обрання на посаду судді (22.06.1987), з 25.08.1980 по 27.06.1985 навчалася на юридичному факультеті Львівського державного університету.

Стаж ОСОБА_1 становить 29 років 2 місяців і 10 днів (а.с.16).

З 21.09.2016 призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ від 02.06.2016, виходячи з 90% посадового окладу судді місцевого суду, що підтверджується розпорядженням №169328 від 26.09.2016.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №207 від 12.03.2020, згідно якої станом на 18.02.2020 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 107 202,00 гривень, в тому числі: посадовий оклад 63 060,00 гривень та доплата за вислугу років 44 142,00 гривень.

30.04.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі коментованої довідки уповноваженого органу, втім органом пенсійного фонду відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та зобов`язано орган пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 19.02.2020 згідно такої довідки, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 в іншій справі №300/3060/20, яке набрало законної сили 02.02.2021, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №207 від 12.03.2020 без урахування до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1.1, встановленого частиною 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та зобов`язано видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1.1, встановленого частиною 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

На виконання рішення суду від 31.12.2020 у справі №300/3060/20 ТУ ДСА України в Івано-Франківській області видало позивачу довідку №204 від 18.03.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.149), за змістом якої станом на 19.02.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 117 922,20 гривень, в тому числі: посадовий оклад 69 366,00 гривень та доплата за вислугу років 48 556,20 гривень.

24.03.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою встановленої форми про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді на підставі нової довідки уповноваженого органу від 18.03.2021 за №204, в якій посадовий оклад діючого судді зазначено із врахуванням регіонального коефіцієнту ".

Головним управлінням ПФУ в області прийнято оскаржуване рішення №56 від 26.03.2021 про відмову позивачу у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з посиланням на роз`яснення Державної судової адміністрації України, згідно якого базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівняні з минулим роком не змінився та становить 63 060,00 гривень та 105 100,00 гривень відповідно, а перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться тільки у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Також відповідач вказав про неможливість застосування регіонального коефіцієнта до посадового окладу судді у відставці, оскільки такий коефіцієнт застосовується виключно до суддів, які здійснюють судочинство (а.с.150-151).

Однак, позивач вважаючи, що відповідачем не враховано у повній мірі спеціальний стаж судді, з якого визначено відсоток суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, покликаючись на постанову Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" і статті 137 Закону України "Про статус суддів", із доповненнями, внесеними Законом від 12.07.2018 за №2509-VІІІ (а.с.34), звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою 02.02.2021 про зарахування до спеціального стажу роботи на посаді судді половину строку навчання у Львівському державному університеті (загальний період навчання з 25.08.1980 по 27.06.1985).

Листом від 26.02.2021 за №1007-678/Б-02/8-0900/21 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу судді періоду навчання, оскільки такий не може бути зараховані для збільшення відсотків заробітку при обчисленні довічного грошового утримання, так як чинним законодавством передбачено, що саме за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, без обмеження граничного розміру такого утримання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.09.2016 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно абзацу 2 пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VІII, виходячи із 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 за №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів. Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 за №10-рп/2013).

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 за №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

З 01.01.2020 розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

У позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

Аналогічна правова позиція відображена у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20, яке набрало законної сили 07.08.2020.

Перерахунок, який просила здійснити позивач у адміністративній справі №300/2468/20 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франківській області від 12.03.2020 №207, обумовлений відновленням раніше порушених прав у зв`язку із ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

На виконання рішення суду від 30.10.2020 у справі №300/2468/20 пенсійним Фондом здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франківській області від 12.03.2020 №207.

Така довідка видана без урахування регіонального коефіцієнта "1.1", та в подальшому на виконання рішення суду від 31.12.2020 у справі №300/3060/20 ТУ ДСА України в Івано-Франківській області видало позивачу нову довідку №204 від 18.03.2021 про суддівську винагороду (станом на 19.02.2020) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Частинами 1, 2 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відтак, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці залежить саме від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина 2 статті 135 Закону №1402-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 цієї статті, додатково за правилами пункту 1 частини 4 статті 135 Закону №1402-VIII застосовуються регіональний коефіцієнт "1.1", якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Положеннями частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" регламентовано, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 у справі №300/3060/20, згідно копії штатного розпису Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області на 2020 рік, затвердженого 21.02.2020, встановлено, що діючим суддям районного суду виплачується суддівська винагорода, яка складається, зокрема, з посадового окладу до якого застосовується регіональний коефіцієнт "1.1".

Станом на 19.02.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 117 922,20 гривень, в тому числі: посадовий оклад 69 366,00 гривень та доплата за вислугу років 48 556,20 гривень.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначений відповідно до пункту 1 частини 3 і пункту 1 частини 4 статті 135 Закону №1402-VIII, абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (прожитковий мінімум для працездатних осіб 2 102,00 гривні) та з урахуванням регіонального коефіцієнта "1.1".

Відтак, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Судова колегія апеляційного суду не бере до уваги той факт, що регіональний коефіцієнт застосовується до посадового окладу тільки працюючих суддів та не може враховуватися при виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, так як норми, яка б встановлювала заборону чи обмеження щодо застосування регіонального коефіцієнта при визначенні грошового утримання суддів у відставці, як на час виходу судді у відставку так і на час розгляду справи, чинне законодавство не містить.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечує розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначений у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації №204 від 18.03.2021, що обчислений виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі 2 102,00 гривні (абзац 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"), та не ставить питання щодо обчислення такого утримання, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року 2 270,00 гривень.

Орган пенсійного забезпечення, під час представлення позивачем довідки Територіального управління Державної судової адміністрації №204 від 18.03.2021 та розгляду питання щодо наявності підстав для перерахунку грошового утримання, не надав належної оцінки об`єктивності та достовірності відомостей, зазначених у такій довідці. Управління не вказало на будь-яку невідповідність даних, внесених до такої довідки, в тому числі в частині визначення розміру посадового окладу і відсоткового значення доплата за вислугу років.

На наявність у відповідача правових підстав для здійснення перерахунку з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки №204 від 18.03.2021, виданої у відношенні до позивача ТУ ДСА в області.

Таким чином, рішення Управління від 26.03.2021 за №56 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №204 від 18.03.2021 є протиправним, та підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимогу позивача щодо зарахування до її стажу роботи, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання у Львівському державному університеті.

Абзацом 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Відповідно до частини 1 статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 за №2453-VI (надалі по тексту також Закон №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ.

Частиною 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, в тому числі в період правового регулювання спірних правовідносин Законом №2862-ХІІ, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 в період з 25.08.1980 по 27.06.1985 навчалася у Львівському державному університеті (денна форма), свідченням чого є запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 22.09.1975 і диплом серії НОМЕР_2 від 27.06.1985.

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, враховується також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 559/512/17, від 29 квітня 2020 року у справі №426/12415/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №498/337/17, від 07 вересня 2020 року у справі №426/14458/16.

Таким чином, колегія суддів вважає, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, слід врахувати половину строку навчання у Львівському державному університеті (із загального періоду денної форми з 25.08.1980 по 27.06.1985). Невключения до відповідного стажу роботи позивача половини терміну навчання у Львівському державному університеті, на переконання суду, є неправомірним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року у справі №300/2759/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 17.11.2021