Справа № 640/32448/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Сузір`я" до Головного управління державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Сузір`я" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.10.2020 року №, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області;

визнати протиправними та скасувати Розпорядження про анулювання ліцензії від 06.08.2020 року №01448 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 30.10.2020 року №972, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем проведено не фактичну, а документальну перевірку, оскільки відповідачем проведено перевірку правильності визначення об`єкту оподаткування позивачем, а отримане від постачальника 11 квітня 2020 року паливо дизельне об`ємом 8483,79 літри в той же день розлите по паливним бакам автотранспорту позивача, що свідчить про відсутність факту зберігання позивачем такого пального та відсутність належних доказів щодо факту такого порушення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Сузір`я" задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 29.10.2020 року №.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Київській області про анулювання ліцензії від 06.08.2020 року №01448 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 30.10.2020 року №972.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що перевірку було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, під час проведення перевірки було встановлено факт подання позивачем недостовірних даних у заяві на отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), оскільки ємність для зберігання палива мала місткість 10,5 м. кв. (10500 л.), натомість, відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2001448, загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального становить 10 м. кв. (10000 Л.), а у квітні 2020 позивачем здійснювалось зберігання пального за відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником заявлено клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником, а саме: Головне управління ДПС у Київській області () на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у Київській області ().

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Надаючи правову оцінку клопотанню Головного управління ДПС у Київській області () про заміну відповідача у справі на його правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Постановою «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 №893 (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Київській області.

Згідно з абз. 3 п. 2 Постанови №893, територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Київській області.

Згідно з наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи Наказ №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Таким чином, з 19.10.2020 Головне управління ДПС у Київській області перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 до Єдиного державного реєстру внесено запис про створення Головного управління ДПС у Київській області в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у Київській області () нормативним актом передані Державній податковій службі України, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме: Головне управління ДПС у Київській області () на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у Київській області ().

З огляду на викладене, Головним управлінням ДПС у Київській області () підтверджено наявність підстав, визначених ст. 52 КАС України, для здійснення заміни відповідача її правонаступником.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та здійснити заміну відповідача в порядку процесуального правонаступництва з Головне управління ДПС у Київській області () на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у Київській області ().

Щодо клопотання Головного управління ДПС у Київській області щодо виходу з письмового провадження та призначення справи до розгляду у судовому засіданні.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: вирішує питання про можливість письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Згідно з ч. 2 ст. 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В заявленому клопотанні не наведено жодних доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Дослідивши клопотання Головного управління ДПС у Київській області, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, беручи до уваги приписи КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за адресою: Київська область, смт.Гостомель. вул. Центральна, буд. 1/А здійснює діяльність ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО «СУЗІР`Я», основний вид діяльності - вантажний автомобільний транспорт. За зазначеною адресою суб`єкт зберігає пальне для власних потреб.

В акті перевірки відображено, що порушення, встановлені перевіркою полягали в тому, що на території розміщений 1 резервуар «загальною місткістю 10,5 м.3. (10500 тис. літ.). Відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2001448 загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального в розмірі 10 м. 3 (10000 тис. літ.)

Відповідач дійшов висновку, що перевіркою встановлено факт подання ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО «СУЗІР`Я» недостовірних даних у заяві на отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги ч.43 ст. 15 Закону №481.

Також, перевіркою було встановлено, що, відповідно до документів, наданих до перевірки (договору поставки нафтопродуктів від 10.01.2019 №0805/09, видаткової накладної №44706 від 11.04.2020. ттн № ВТС 0023749 ВІД 11.01.2020 та акцизної накладної №130537 від 11.04.2020) на адресу ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО «СУЗІР`Я» реалізовано ТОВ «ВОГ ТРЕЙД РЕСУРС» дизельне пальне в кількості 8 483,79 л. (пункт розвантаження).

Відповідач дійшов висновків про те, що позивачем у квітні 2020 здійснювалось зберігання пального за відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено ч. 1 ст. 15 Закону №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Не погоджуючись з таким висновком контролюючого органу, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 75.1.3. п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичної перевірки регулюється статтею 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.80.9-8.10 статті 80 Податкового кодексу України, строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу, а порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що встановлення порушення, визначеного у висновку до акту від 07.10.2020 та оскаржуваному рішенні, відповідач повинен встановити в якому місці розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності в яке було залите для зберігання пальне, отримане за видатковою накладною від 11 квітня 2020 року №44706. Крім того, необхідно встановити період такого зберігання.

Колегія суддів вважає, що твердження відповідача про те, що позивачем у квітні 2020 здійснювалось зберігання пального за відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено ч. 1 ст. 15 Закону №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» є необґрунтованими, оскільки наведений обсяг палива є меншим, ніж можлива ємність паливних баків автомобілів, власником яких є позивач.

Крім того, позивачем надані свідоцтва про реєстрацію за позивачем 18 вантажних автомобілів відомості про їх обладнання додатковими паливними баками, накази про списання пального.

Отже, посилання скаржника, що на території позивача розміщений 1 резервуар загальною місткістю 10,5 м.кв. (10500 тис. л.), не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів того, що такий резервуар 11 квітня 2020 року був на підприємстві, в цю ємкість було злито пальне та надалі в ньому зберігалось, відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, із дотриманням норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, з урахуванням яких судом вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків