Справа № 120/8688/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 листопада 2021 р. Справа № 120/8688/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницький окружний адміністративний суд перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (далі відповідач, ТУ ДСА України у Вінницькій області).

У позовній заяві позивач просить:

визнати протиправними дії ТУ ДСА України у Вінницькій області щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди за період з січня 2021 по липень 2021, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 в розмірі 2102 грн;

зобов`язати ТУ ДСА України у Вінницькій області нарахувати та виплатити суддівську винагороду за період з січня 2021 по липень 2021 виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 складає 2270 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з січня 2021 року по липень 2021 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 в розмірі 2102,00 грн.

Позивач зазначає, що розмір суддівської винагороди яку він отримує працюючи на посаді судді Липовецького районного суду Вінницької області, повинен обраховуватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб величиною 2270 грн. Вважає, що встановлення Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» спеціального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді суперечить Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та порушує конституційні гарантії незалежності суддів. Тому, на його думку, відповідач неправомірно виплачує суддівську винагороду без урахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого станом на 01.01.2021 складає 2270 грн.

Ухвалою від 06.08.2021 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 262 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

27.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Мотивуючи відзив відповідач зіслався на те, що з 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді величиною 2102 грн. визначено Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік». Цей закон є чинним та неконституційним у встановленому порядку не визнавався, а відтак підлягає застосуванню при виплаті позивачу суддівської винагороди.

Ухвалою від 23.10.2021 розгляд справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 16.11.2021.

16.11.2021 учасники справи до суду не прибули, хоча про дату час та місце судового засідання були повідомлені у порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. У позовній заяві позивач просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд доходить висновку про необхідність витребування з власної ініціативи додаткових доказів із таких мотивів.

Із наданого позивачем розрахунку суддівської винагороди встановлено, що в спірний період із січня по липень 2021 року її розмір обчислено виходячи з приписів абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з урахуванням величини прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих судів здійснює Державна судова адміністрація України, а функції розпорядника коштів нижчого рівня територіальні управління ДСА України.

Статтею 149 Закону № 1402-VIII передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Частиною 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 23 БК України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Розглядаючи спір у подібних правовідносинах щодо обчислення суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн., Верховний Суд дійшов таких висновків (постанова від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21):

«виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України. Відповідач (ТУ ДСА України) як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік).

Тому для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав судам потрібно з`ясувати також участь ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», відтак визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору чи відповідач (другий відповідач)».

У цьому зв`язку Верховним Судом зазначено, що причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді).

Суд Касаційної інстанції зазначив, що в іншому випадку, коли ДСА України виділила відповідачу достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог статті 135 Закону № 1402-VIII (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням зменшеного розміру прожиткового мінімуму, є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень відповідача, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.

Із урахуванням норм ст. 148-149 Закону № 1402-VIII, ст. 22-23 БК України та процитованих висновків Верховного Суду у справі № 400/2031/21, при розгляді цієї справи виникла необхідність додаткового дослідження обставин, пов`язаних із вирішенням процесуального питання щодо визначення належного відповідача/відповідачів у цій справі чи залучення до її участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи

Відповідно до положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема на підставі письмових доказів.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 80 КАС України).

Відтак, з метою з`ясування участі ДСА України у правовідносинах щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди у спірному розмірі, суд доходить висновку про наявність підстав для витребування у відповідача інформації у формі пояснень та письмових доказів які її підтверджують, дослідження якої дасть можливість встановити, що стало причиною обчислення та виплати позивачу суддівської винагороди із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді величиною 2102 грн.

А саме, чи було такою причиною:

1) недостатність коштів (бюджетних асигнувань) для обчислення та виплати суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2021 (2270 грн.);

2) застосування норми абз. 5 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» при наявності бюджетних асигнувань достатніх для нарахування та виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) виходячи із прожиткового мінімуму величиною 2270 грн.

У зв`язку із витребуванням додаткових доказів розгляд адміністративної справи слід відкласти на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Витребувати у Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області:

1) інформацію про те, чи передбачав затверджений на 2021 рік для Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області кошторис видатків та щомісячний розпис видатків, обсяг фінансування витрат на виплату суддівської винагороди достатньо коштів (бюджетних асигнувань) для обчислення та виплати суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2021 (2270 грн.) (тобто, чи виділено головним розпорядником (Державною судовою адміністрацією України) Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Вінницькій області достатньо коштів для обчислення та виплати у період із січня по липень 2021 року суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.);

2) Інформацію у формі пояснень та її документальне підтвердження про те, чи могла б бути виплачена суддівська винагорода ОСОБА_1 у період із січня по липень 2021 року із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2021 (2270 грн.) за рахунок тих бюджетних асигнувань, що передбачалися для Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області в затвердженому на 2021 рік кошторисі та щомісячному розписі видатків.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області подати до суду витребувані докази та інформацію у строк до 03.12.2021.

Відкласти розгляд справи на іншу дату та призначити наступне судове засідання на 09.12.2021 об 11:00 год. в залі судових засідань № 1 Вінницького окружного адміністративного суду, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 14, з повідомленням про судове засідання сторін.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Богоніс Михайло Богданович