Справа № 420/3482/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3482/20
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Приватного підприємства «Південьдортех»

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» (далі ТОВ «СПМК-17») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови від 24.01.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн. кожна, за порушення, передбачене частиною 1 абзацу 15 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

- №184747;

- №184724;

- №184737;

- №184749.

В обґрунтування доводів про визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу ТОВ «СПМК-17» зазначило такі підстави.

Передусім, позивач указує на те, що в порушення пункту 20 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі Порядок №1567), він не був повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та не запрошувався до участі в її розгляді.

Далі, позивач указує, що відповідач, у порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. №2344-III (далі - Закон № 2344-III), яка встановлює, що адміністративно - господарські санкції за порушення законодавства застосовуються саме до перевізників, безпідставно притягнув його до відповідальності.

З цього приводу ТОВ «СПМК-17» наголошує, що на момент перевірки транспортного засобу, перевізником являлося Приватне підприємство «Південьдортех» (далі - ПП «Південьдортех»), що підтверджується договорами оренди.

Також, підставами для задоволення позову, ТОВ «СПМК-17» вважає порушення суб`єктом владних повноважень постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Дані порушення, на думку позивача, виразилися у неврученні йому жодного документа (чека або талона зважування, квитанції тощо) на підставі якого визначено вагу транспортного засобу та навантаження на осі; довідки про здійснення габаритно - вагового контролю; акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд.

Покликаючись на пункт 12 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений наведеною вище постановою Уряду №879 (далі - Порядок №879), позивач звинувачує відповідача, що останній не надав свідоцтво про перевірку ваг чи свідоцтво про їх державну метрологічну атестацію.

Таким чином, на думку позивача, достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу, підлягає сумніву.

Позивач також звернув увагу на тому, що, при виявленні факту перевищення вагового нормативного параметру, відповідач повинен заборонити подальший рух транспортного засобу, відповідно до Порядку №879, до внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування та приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження транспортного засобу. Однак, такі дії з боку відповідача здійснені не були.

ТОВ «СПМК-17» суттєвою обставиною також вважає неврахування посадовими особами територіального управління Укртрансбезпеки специфіки (сипучість) вантажу, який знаходився в транспортному засобі та відсутність Методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка б розповсюджувалася на такий вид вантажу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову ТОВ «СПМК-17» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що викладені в ньому доводи не засновані на фактичних обставинах справи та законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, не погоджуючись з твердженням позивача, що останній не має статусу перевізника у спірних правовідносинах, суд першої інстанції зазначив, що, під час проведення перевірки, водіями не було надано доказів, зокрема, договорів оренди транспортних засобів, які підтверджують, що ТОВ «СПМК-17» не є автомобільним перевізником, у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

До того ж, суд першої інстанції не взяв до уваги товарно-транспортні накладні, які надавалися третьою особою під час розгляду справи, що перевезення вантажу (щебеневої суміші) здійснювалося саме ПП «Піденьдортех».

Підставою для цього суд першої інстанції зазначив, що надані до суду товарно-транспортні накладні суперечать змісту товарно-транспортних накладних, отриманих посадовими особами Управління Укртрансбезпеки при проведенні перевірки габаритно вагового контролю. Невідповідність змісту складається в тому, що товарно транспортні накладні, які були предметом дослідження посадовими особами Управління Укртрансбезпеки не містять відомостей про те, що перевізником є ПП «Піденьдортех».

Крім того, суд першої інстанції також звернув увагу на те, що відповідні докази щодо перевізника вантажу не були надані до повноважної особи, яка здійснювала розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» та приймала спірні постанови.

Далі суд першої інстанції вказав, що не приймає доводи позивача про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення за умови перевищення загальної маси транспортного засобу.

При цьому, суд зауважив, що вантаж, який перевозився (асфальт) не є досить рідким або сипучим вантажем, що постійно переміщується під час руху транспортного засобу. Тому доводи позивача про переміщення вантажу під час зважування суд вважав безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про те, що за наявності перевищення автомобілем вагових параметрів відповідач повинен був заборонити рух транспортного засобу, однак цього не зробив, суд першої інстанції зазначив, що Порядком №879 не передбачений обов`язок відповідача у такому випадку забороняти рух транспортного засобу.

До того ж, вказана обставина не впливає на сам факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та притягнення його до відповідальності.

Отже, суд першої інстанції констатував, що матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що є складом правопорушення, за який абзацу 15 частини 1 статті 60 Законом України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Останнє про що вказав суд першої інстанції це те, що доводи позивача про неотримання ним запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, у даному випадку, не є беззаперечною підставою для скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ТОВ «СПМК-17», в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Незгода з рішенням суду першої інстанції, на думку скаржника, складається з такого.

Так, за його поясненнями, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги вирішальні докази у даній справі, а саме: договори оренди, укладені між ТОВ «СПМК-17» та ПП «Південьдортех». У цьому спорі, на переконання скаржника, суд повинен дотримуватися принципу, що правомірність правочину презюмується, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Далі скаржник вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

На думку скаржника, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф, відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за відсутність такого дозволу.

Також скаржник продовжує наполягати на тому, що справа про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» була розглянута без належного повідомлення уповноваженої особи суб`єкта господарювання про її розгляд.

Відповідач та третя особа не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Основним видом діяльності ТОВ «СПМК-17» є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

04, 05, 07 та 16 грудня 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївський області були здійснені перевірки наступних вантажних транспортних засобів:

- марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_3 ;

- MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 НОМЕР_4 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_5

- MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_3 .

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю, складені відповідні акти про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів.

Далі, посадовими особами Укртрансбезпеки складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом за №№ 198442, 198445, 198491, 183392.

Так, в акті №198442 зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 33,35 т при допустимому 16 т; повна маса т/з 45,75 т при допустимій нормі 40 т, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: абзацу 15 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.111, т.1).

В акті №198445 зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 27850 кг; повна маса т/з 46950 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: абзацу 15 частини 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.115, т.1).

В акті №198491 зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 30300 кг; повна маса т/з 44500 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: абзацу 15 частини 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.119, т.1).

В акті №183392 зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 26,25 т; повна маса т/з 46,70 т при допустимій нормі 40,0 т, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: абзацу 15 частини 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.123, т.1).

Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки повідомило ТОВ «СПМК-17» про дату час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується отриманням 16.01.2020 уповноваженою особою товариства рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штрих-кодом 086 (а.с.127-128 т.1).

24.01.2020 на розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» ТОВ «СПМК-17» не з`явилось.

На підставі цих актів, відповідачем, 24.01.2020 прийняті спірні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн. кожна, за порушення, передбачене частини 1 абзацу 15 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу):

- №184747;

- №184724;

- №184737;

- №184749.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на порушені в апеляційній скарзі питання, колегія суддів виходить з такого.

Колегія суддів вважає таким, що не заснований на законодавстві про автомобільний транспорт довід скаржника, що він не є перевізником вантажу.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, під час проведення перевірки, водіями не було надано доказів, зокрема, договорів оренди транспортних засобів, які підтверджують, що ТОВ «СПМК-17» не є автомобільним перевізником, у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

До того ж, відповідні докази щодо перевізника вантажу не були також і надані до суб`єкта владних повноважень на розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», за результатом розгляду якої прийняті спірні постанови.

Колегія суддів також акцентує увагу про належне сповіщення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що свідчать докази направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штрих-кодом 086 та його отримання 16.01.2020.

Досліджуючи аргумент скаржника про помилковість висновку суду, що до перевізника, у разі виявлення факту перевезення автомобільними дорогами подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів, може бути застосована відповідальність у вигляді адміністративно - господарських санкцій, колегія суддів встановила таке.

Так, як вбачається зі спірних постанов, вони прийняті на підставі абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон №2344-III).

Згідно з абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проводячи юридичний аналіз правової конструкції частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ, колегія суддів встановила, що для настання відповідальності за вказаною нормою є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Частиною 3 статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За приписами ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353-ХІІ (далі - Закон №3353 - ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Дозвіл відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III, що дає право на рух автодорогами України з перевищенням встановлених законодавством нормативно-вагових параметрів понад 10%, але не більше 20% відсутній.

Відповідно до статті ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

Оскільки частиною 1 статті 60 Закону №2344-III не було встановлено відповідальності за перевезення подільного вантажу з перевищення вагових або габаритних параметрів без дозволу, законодавець виправив таку ситуацію, внісши відповідні зміни.

Так, новою редакцією абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, яка почала діяти з 01.10.2021, законодавець відокремив відповідальність за перевищення ваги неподільного вантажу без відповідного дозволу та за перевищення ваги подільного вантажу, на перевезення якого раніше дозвіл не вимагався.

У цій справі сторони не заперечують обставин, що позивач перевозив вантаж (асфальт), який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, заборонено.

Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Резюмуючи викладене, колегія суддів зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За таких умов, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

Водночас, варто відзначити, що за перевищення габаритно-вагових параметрів подільного вантажу, перевізник повинен нести відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 31-1 Порядку №879.

На думку суду апеляційної інстанції, є доцільним звернутися до правової позиції, що була викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 р. № 814/1460/16.

Так, у цьому рішенні, суд касаційної інстанції відзначив, у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізників лише може бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

За таких умов, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності в діях ТОВ «СПМК-17» складу правопорушення, передбаченого абзацем 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ, а відтак оскаржувані постанови слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до приписів ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. У цьому спорі, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції були неправильно розтлумачені правові норми, що регулюють порядок перевезення подільних вантажів.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СПМК-17» за подачу позову та апеляційної скарги сплатило судовий збір на загальну суму 5255 грн. (2102 + 3153), що підтверджується відповідними квитанціями № ПН516 від 06.05.2020 (а.с.42 т.1) та №92969 від 06.08.2021 (т.2 а.с.54).

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання протиправними та скасування спірних постанов, сплачений позивачем судовий збір за подання позову та апеляційної скарги на загальну суму 5255 грн. належить стягнути з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями: 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу нове рішення про задоволення позову.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №184747 від 24 січня 2020 року за вчинення правопорушення передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №184737 від 24 січня 2020 року за вчинення правопорушення передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №184724 від 24 січня 2020 року за вчинення правопорушення передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №184749 від 24 січня 2020 року за вчинення правопорушення передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» (), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 16.11.2021.