Справа № 400/1303/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1303/21

Категорія: 108020200 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 08.07.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техніксервіс" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Техніксервіс" звернулося до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (у теперішній час Державна митна служба в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16 жовтня 2020 року №UA508290/2020/000006/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 жовтня 2020 року №UA508290/2020/00034.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року позов ТОВ "Техніксервіс" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16 жовтня 2020 року №UA508290/2020/000006/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 16 жовтня 2020 року №UA508290/2020/00034 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 16 жовтня 2020 року №UA508290/2020/000006/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 жовтня 2020 року №UA508290/2020/00034.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби на користь ТОВ "Техніксервіс" судові витрати в розмірі 2 270 грн.

07 квітня 2021 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ТОВ "Техніксервіс" про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування вищезазначеної заяви позивач зазначив, що витрати на правничу допомогу складаються виключно з витрат на оплату вартості послуг зі складання процесуальних документів (позовної заяви) в загальній сумі 5 000 грн. (згідно акту наданих послуг від 18 лютого 2021 року).

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року заяву ТОВ "Техніксервіс" про вирішення питання про судові витрати у справі №400/2176/20, - задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003, ідентифікаційний код 43335608) на користь ТОВ "Техніксервіс" (вул. 8 Березня, 12, кв. 110, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 38694117) судові витрати в розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказував, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду невірно вказано номер справи 400/2176/20 замість 400/1303/21.

Крім того, враховуючи всі аспекти цієї справи, а також час, який необхідно витратити адвокату на підготовку матеріалів до суду як кваліфікованому фахівцю, апелянт вважав, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, п.1 ч.3 ст. 132, ч.ч.2-7 ст. 134 КАС, ч.ч.1, 7, 9 ст. 139 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства, колегія суддів доходить висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Тобто, до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 березня 2020 року у справі №820/3308/17, від 04 серпня 2020 року у справі №810/3213/16.

Як вбачається з матеріалів справи, від 16 жовтня 2020 року між ТОВ "Техніксервіс" та адвокатом Мезіновим О.Г. укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.п.1.1. вказаного Договору, 1.1. клієнт доручає та оплачує, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу та юридичні послуги на умовах, передбачених цим договором, а саме, здійснювати захист прав та Клієнта шляхом вчинення комплексу необхідних дій щодо судового оскарження прийнятих у від 16 жовтня 2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості відмови в прийнятті митної декларації.

Згідно п.3 Договору оплата наданих послуг здійснюється погодинно, в залежності від витраченого Виконавцем часу на надання правової допомоги Замовнику. Погодинна вартість послуг Виконавця становить, зокрема, за складання позовних заяв, відзивів на позов, відповідей на відзив, апеляційних, касаційних скарг, заяв про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами, інших процесуальних документів: майнового характеру 2 000 грн. за 1 годину, немайнового характеру 1 000 грн.

Сплата наданих Адвокатом послуг здійснюється Клієнтом протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання ним Акту наданих послуг.

На виконання умов вказаного договору 18 лютого 2021 року між ТОВ "Техніксервіс" та адвокатом Мезіновим О.Г. складено акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого сторони підтверджують, що виконавцем були виконані наступні послуги, а саме: з підготовки тексту позовної заяви до Миколаївського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16 жовтня 2020 року і картки відмови в прийнятті митної декларації, використано 2,5 години, всього 5 000 грн.

Крім того, представником позивача надано суду квитанцію до прибуткового ордеру №1 від 19 лютого 2021 року, згідно якої товариство сплатило Адвокату 5 000 грн.

На підтвердження сплати вартості вказаних до суду надано квитанцію №1 від 19 лютого 2021 року про сплату 5 000 грн. (а.с.48).

Таким чином, колегія суддів вважає витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими та такими, що знайшли своє документальне підтвердження.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що від відповідача на адресу суду першої інстанції не надходило жодних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Тобто, на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач не скористався обов`язком, передбаченим ч.7 ст. 134 КАС України, на доведення неспівмірності судових витрат на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення заяви ТОВ "Техніксервіс" про ухвалення додаткового рішення, яким стягнуто з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу залишити без задоволення, а додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.