Справа № 140/10410/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/10410/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства Олюр Глобал до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Олюр Глобал (далі ПП Олюр Глобал, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2021 № 2487 Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП Олюр Глобал.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.09.2021 року працівниками ГУ ДПС у Волинській області здійснено вихід на перевірку згідну наказу начальника ГУ ДПС у Волинській області за № 2487 від 30.08.2021 року Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП Олюр Глобал. Проте ПП Олюр Глобал скористалося своїм правом на захист своїх інтересів шляхом недопуску посадових осіб до проведення перевірки.

На думку позивача, оскаржуваний наказ ГУ ДПС у Волинській області за № 2487 від 30.08.2021 року Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП Олюр Глобал є протиправним та таким, що складений з порушенням чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Копія ухвали від 23.09.2021 про відкриття провадження в адміністративній справі вручена відповідачу 29.09.2021, про що свідчить повідомлення про вручення (отримання) документів, однак у встановлений судом строк відповідач відзиву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2021 року ГУ ДПС у Волинській області прийнято наказ № 2487 Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП Олюр Глобал за період з 10.07.2019 по 30.06.2021, який призначено провести з 21 вересня 2021 року тривалістю 20 робочих днів.

Наказ винесено згідно Плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік, про що зазначено на веб-сайті Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/446429.html).

Не погоджуючись із оскарженим наказом від 30.08.2021 № 2487, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.14.1.221. ст.14 ПК України, ризик це ймовірність недекларування (неповного декларування) платником податків податкових зобов`язань, невиконання платником податків іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

П.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пунктів 77.1 та 77.2 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до глави8розділуII Податкового Кодексу України та Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час здійснення контролюючими органами контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Згідно з Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, з якого вбачаються основні засади планових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 2статті 2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону, плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення.

Орган державного нагляду (контролю) оприлюднює критерії та періодичність проведення планових заходів із здійснення державного нагляду і контролю) шляхом розміщення на своєму офіційному веб - сайті у порядку, визначеному законодавством.

Частина 2 ст. 5 зазначеного Закону, який регламентує, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, розробляє Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових . позапланових) заходів державного нагляду (контролю), які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), має передбачати, у тому числі, оцінку ступеня небезпеки, масштабу, виду та сфери діяльності, наявність порушень у попередній діяльності суб`єктів господарювання (крім новостворених).

Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.

Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю).

Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).

Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Орган державного нагляду (контролю) оприлюднює критерії та періодичність проведення планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) шляхом розміщення на своєму офіційному веб - сайті у порядку, визначеному законодавством.

Отже, дія Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності поширюється на спірні правовідносини, оскільки податковий контроль є формою державного нагляду у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 11 постанови КМУ № 342 від 10.05.2018 року Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), з метою забезпечення прозорості інформація про віднесення суб`єктів господарювання до ступенів ризику узагальнюється шляхом складення та ведення переліку суб`єктів господарювання, що підлягають державному нагляду (контролю) у відповідній сфері господарської діяльності, з розташуванням їх у порядку зменшення сум балів, нарахованих кожному суб`єкту.

З пункту 14 Постанови № 342 вбачається, що відомості про перелік суб`єктів господарювання, що підлягають державному нагляду (контролю) у відповідній сфері господарської діяльності із зазначенням ступеня ризику від провадження ними господарської діяльності, та форми, зазначені у пунктах 7 і 9 цієї Методики, оприлюднюються на офіційному веб-сайті відповідного органу державного нагляду (контролю).

Вимоги щодо порядку винесення рішення про проведення документальної перевірки, містяться також в Методичних рекомендаціях щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 року № 22 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пп. 1.2.1 Методичних рекомендацій, рішення про проведення документальної планової, позапланової, перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби із зазначенням суб`єкта, перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки тощо, яке з врахуванням вимог Податкового Кодексу України оформлюється наказом.

Судом встановлено, що згідно з планом-графіком проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік та наказу №2487 Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП Олюр Глобал не вбачається:

коли, ким та на підставі чого був підписаний та затверджений план-графік проведення документальної планової виїзної перевірки на 2021 рік щодо ПП Олюр Глобал;

оцінки ступеня небезпеки, масштабу, виду та сфери діяльності, наявність порушень у попередній діяльності ПП Олюр Глобал;

ступінь ризику від провадження ПП Олюр Глобал господарської діяльності, та форми, зазначені у пунктах 7 і 9 Постанови № 342;

факт існування ризику щодо несплати ПП Олюр Глобал податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи;

переліку питань для здійснення планових заходів, за якими буде проводитися документальна планова виїзна перевірка ПП Олюр Глобал;

мети призначення планової документальної виїзної перевірки ПП Олюр Глобал та дублювання такої мети в наказі про проведення перевірки.

Відповідно до пункту 77.2 статті 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків регулюється Наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року №524,який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 р. За №751/27196.

Формування переліку платників податків до розділів I та II плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 розділу ІІІ Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків , у тому числі за даними інформаційних систем ДПС.

До плану-графіка в першу чергу включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку).

Структурні підрозділи ДПС надають підрозділу, до функцій якого входить здійснення контрольно-перевірочної роботи щодо податків і зборів з юридичних осіб, до 10 листопада року, що передує року, в якому будуть проводитися документальні планові перевірки, аргументовані пропозиції для врахування при формуванні плану-графіка перевірок ризикових платників податків, які належать до кластерних об`єднань платників податків, та їх контрагентів з обґрунтуванням необхідності включення.

Пропозиції структурних підрозділів ДПС направляються підрозділом, до функцій якого входить здійснення контрольно-перевірочної роботи податків і зборів з юридичних осіб, до територіальних органів ДПС для використання при формуванні плану-графіка.

На рівні територіальних органів ДПС за даними інформаційних ресурсів контролюючих органів та з інших джерел з урахуванням вимог пункту 2 цього розділу проводиться додатковий аналіз платників податків, які відібрані за даними інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів та за пропозиціями структурних підрозділів ДПС, щодо їх належності до реального сектору економіки, а також визначаються ризикові контрагенти, у тому числі ті, які знаходяться на обліку в інших територіальних органах ДПС.

Проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДПС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки засобами інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що план - графік проведення перевірок на відповідний квартал має формуватися у визначені терміни та включати платників податків, які мають найбільші критерії ризику визначені у відповідності до вищевказаного Порядку.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, до предмету доказування у цій категорії справ входить не лише дослідження наявності або відсутності плану-графіку на відповідний період і включення до нього конкретного платника податків, але й перевірка того, чи був відповідний план - графік складений з дотриманням визначених строків, чи наявні підстав включення позивача до плану - графіку та чи дотримано процедуру такого включення.

Також, до матеріалів справи в підтвердження правомірності включення позивача до плану-графіку планових перевірок не надано аргументовані пропозиції для врахування при формуванні плану-графіка щодо ПП Олюр Глобал, які повинні були бути надані структурними підрозділами ДПС підрозділу, до функцій яких входить здійснення контрольно-перевірочної роботи щодо податків і зборів з юридичних осіб, до 10 листопада року, що передує року, в якому будуть проводитися документальні планові перевірки, тобто до 10 листопада 2020 року.

Зокрема, суд звертає увагу, що відповідачем не надано проект річного плану-графіку, складеного ГУ ДПС у Волинській області до 01 грудня 2020 року.

Якщо вказаного порядку дотримано не було і ДПС не підтверджує документально повну послідовність проведеного відбору, належного та своєчасного формування всіх документів уповноваженими на те підрозділами ДПС (аргуметовані пропозиції, проект плану-графіка), є всі підстави вважати, що платник податків був включений до плану графіка документальних планових перевірок безпідставно.

Суд зазначає, що податковим органом не було доведено та підтверджено документально, що позивач є платником з високим ступенем ризику несплати до бюджету податків та зборів, що у розумінні Порядку № 524 є підставою для першочергового включення підприємств до плану-графіка документальних перевірок. Не було наведено, з яких фактичних числових даних та розрахунків виходив податковий орган, стверджуючи, що рівень сплати податків є неналежним.

Крім того, відповідачем не дотримано умов та порядку прийняття рішення про проведення перевірки, що в свою чергу, не може бути належною підставою для прийняття оскаржуваного наказу відповідачем.

Наказ про проведення документальної планової перевірки від 30.08.2021 року №2487 визначає період проведення документальної планової виїзної перевірки з 10.07.2019 по 21.09.2021 року, отже відповідачем заздалегідь проаналізовано ризик роботи ПП Олюр Глобал за вказаний період, який станом на 10.11.2020 року (строк до якого мають бути надані аргументовані пропозиції) та 01.12.2020 (строк до якого має бути складений проект плану графіку) ще не настав.

Наказ про проведення перевірки повинен повністю відповідати за змістом інформації щодо конкретного платника податків річному плану-графіку. Ступінь ризику платника податків не встановлюється на майбутній період після встановленого (затвердженого) плану-графіку, а саме за листопад - грудень 2020 року, а наказ на проведення перевірки не може доповнювати чи змінювати план-графік.

Також право на проведення документальної планової перевірки платника податків відповідно до пункту 77.4 ст. 77 Податкового Кодексу України надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Таким чином, на думку суду, наказ був винесений безпідставно Головним управлінням ДПС в Волинській області, оскільки, аналізуючи норми податкового законодавства, можна дійти висновку, що план-графік є умовою для призначення планової документальної виїзної перевірки платника податків, а вже підставою для її проведення є наказ про проведення перевірки. Умови для призначення планової документальної виїзної перевірки платника податків повинні містити основні елементи (реквізити в плані-графіку) для подальшої реалізації в ході проведення перевірки.

З огляду на дані обставини справи, умови для призначення перевірки не можуть порізно існувати в наказі про проведення перевірки, а в плані-графіку не міститися. Головне управління ДПС в Волинській області визначило дату початку планового заходу державного нагляду, строки здійснення, період перевірки та підставу для проведення перевірки без віднесення ПП Олюр Глобал до одного зі ступенів ризику, які повинні висуватися для призначення документальної планової виїзної перевірки та в подальшому дублюватися в наказі для проведення планової документальної виїзної перевірки платника податків.

Суд не може встановити, чи проект річного плану-графіку був складений Головним управлінням ДПС у Волинській області до 01 грудня 2020 року згідно аналізу ступеня ризику ПП Олюр Глобал за період попередньої діяльності платника податків.

Таким чином, відповідачем не дотримано умов та порядку прийняття рішення про проведення перевірки, що в свою чергу, не може бути належною підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2018 року по справі № 813/1946/17.

Така ж правова позиція, висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №21-425а14, а саме, лише дотримання контролюючим органом встановлених умов та порядку прийняття контролюючим органом рішень про проведення перевірок може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Відповідно до правових позицій, висловлених в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року (справа №821/1759/17) та постанові від 27 листопада 2018 року (справа № 820/3963/17) до предмету доказування у цій категорії справ входить не лише дослідження наявності або відсутності плану-графіку на відповідний період і включення до нього конкретного платника податків, але й перевірка того, чи був відповідний план - графік складений з дотриманням визначених строків, чи наявні підстави включення позивача до плану - графіку та чи дотримано процедуру такого включення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем порушено принцип юридичної визначеності, який є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Згідно з практикою ЄС на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії, заява N55555/08. п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії, заява N36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (Лелас проти Хорватії, п. 74).

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначений наказ є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм податкового законодавства, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір 2 270 грн., сплачений квитанцією від 22.09.2021 № ПН22910.

Щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати.

Відповідно до ч.1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав копії наступних документів: договір № 20/09-19 про надання правової допомоги від 01 грудня 2019 року, укладений з Адвокатським об`єднанням БОНА ФІДЕ; акт виконаних робіт № 20-09/19-22/09-1 від 22.09.2021. Однак, як слідує з акта виконаних робіт № 20-09/19-22/09-1 від 22.09.2021, замовником зазначено Приватне підприємство Тімтрейд, а в іншій частині цього акта замовником зазначено ПП Олюр Глобал, тобто акт містить суперечності у визначенні замовника юридичних послуг, які визначені у загальному розмірі 3000,00 грн. При цьому, доказів сплати вказаних коштів за отримання правової допомоги позивач не надав.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не надано необхідних доказів, які надають можливість достеменно визначити розмір його витрат на правничу допомогу, а тому в стягненні витрат на правничу допомогу відмовляє.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Волинській області Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП Олюр Глобал від 30 серпня 2021 року № 2487.

Стягнути на користь Приватного підприємства Олюр Глобал (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 74, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) судовий збір у сумі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук