Справа № 184/1816/21
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1816/21
Номер провадження 2-а/184/33/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського ВРПП Нікопольського РВП ГУНП у Дніпропетровській області Вяткіна Олександра Володимировича, Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №106595 від 07.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП до штрафу в сумі 3400,00 грн.; провадження у справі відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на його користь судові втрати у вигляді судового збору у розмірі 454,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП та за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме 07.09.2021 року о 07.40 годині він на авто проїхав перехрестя вул. Г.Чорнобиля та пр. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області на заборонений червоний сигнал світлофору, а також не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав керувати таким транспортним засобом, чим своїми діями порушив п. 8.7.3 «е» та п. 2.1 «а» ПДР України. Позивач вважає постанову поліцейського незаконною та необґрунтованою і що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якої просить позов позивача залишити без задоволення за необґрунтованістю. Посилається на те, що постанова складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395. Під час патрулювання ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Lіаd, проїхав перехрестя вул. Г. Чорнобиля та пр. Трубників на забороняючий червоний сигнал світлофору, після чого за допомогою спеціальних сигнальних пристроїв, які встановлені на службовому автомобілі, ним було зупинено вищевказаний автомобіль та під час перевірки особи по системі ІПС «НПУ» за допомогою планшетного пристрою встановлено, що у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія відповідної категорії «А1» на право керування транспортним засобом, так як не навчався, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП. При винесені постанови серії БАБ №106595 від 07.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.122 ч.2, 126 ч.2 КУпАП під час розгляду та отримання ОСОБА_1 копії постанови під підпис від останнього ніяких заперечень, доповнень, клопотань про перенесення розгляду справи не було. Під час оформлення матеріалів використовувався нагрудний пристрій згідно Наказу 1026-2018 року. Таким чином, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП.

Представник відповідача ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якої просить в задоволенні позовної заяви позивача відмовити, справу розглянути за відсутності їх представника. Посилається на те, що відносно ОСОБА_1 поліцейським ВРПП Нікопольського РВП ГУНП у Дніпропетровській області Вяткіним О.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №106595 від 07.09.2021р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, яка є законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. ОСОБА_1 в своїй позовній заяві вказує, що відносно нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за кожне правопорушення, на загальну суму 6800,00 грн. Однак, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. встановленого за правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, тобто стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В оскаржуваній постанові зазначено, що на підставі ст.307, ч.2 ст.208 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 6800,00 грн. Тому вважає, що постанова про адміністративне правопорушення складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 07.09.2021 року Поліцейським ВРПП Нікопольського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Вяткіним Олександром Володимировичем винесено постанову по справі про адміністративне порушення серії БАБ №106595 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, ч.2 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 гривень за кожне правопорушення, а всього на загальну суму 6800 грн. З вищевказаної постанови вбачається, що 07.09.2021 року о 07.40 годині ОСОБА_1 проїхав перехрестя вул. Г.Чорнобиля та вул. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області на заборонений червоний сигнал світлофору, а також не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав керувати таким транспортним засобом, чим своїми діями порушив п. 8.7.3 «е» та п. 2.1 «а» ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, 17.09.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського ВРПП Нікопольського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Вяткіним О.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору в цій справі.

Згідно п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом 8.7.3 (е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративної правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.122 ч.2 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Підпунктом 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст.126 ч.2 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Ст. 36 Кодексу України про адміністративної правопорушення визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно- мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, ст.89, частина друга ст.106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста ст.109, ст.110, частина третя ст.114, частина перша ст.115, ст.116-2, частина друга ст.117, частини перша і друга ст.119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята ст.121, ст.121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома ст.122, частина перша ст.123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта ст.126, частини перша, друга і третя ст.127, ст.128-129, частина перша ст.132-1, частини перша, друга та п`ята ст.133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята ст.133-1, частина друга ст.135, ст.136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст.137, частини перша, друга і третя ст.140, ст.148, 151, частини шоста, сьома і восьма ст.152-1, ст.161, 164-4, ст.175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст.176, 177, частини перша і друга ст.178, ст.180, 181-1, частина перша ст.182, ст.183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів Національної поліції, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч.1 ст.256 КУпАП). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (ч.2 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (ч.3 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (ч.1 ст.257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

У ч.1 ст.277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Щодо викладених доводів у позовній заяві, під час патрулювання поліцейським ВРПП Нікопольського РВП ГУНП у Дніпропетровській області Вяткіним О.В., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Lіаd, проїхав перехрестя вул. Г. Чорнобиля та пр. Трубників на забороняючий червоний сигнал світлофору, після чого за допомогою спеціальних сигнальних пристроїв які встановлені на службовому автомобілі мною було зупинено вище вказаний автомобіль, та під час перевірки особи по системі ІПС «НПУ» за допомогою планшетного пристрою встановлено що у ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення водія відповідної категорії «А1» на право керування транспортним засобом, так як він не навчався, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП.

Ст.251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбачених ч.2 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП, на думку суду, є доведеним.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Поліцейського ВРПП Нікопольського РВП ГУНП у Дніпропетровській області Вяткіна Олександра Володимировича, Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.11.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш