Справа № 160/9818/21
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року Справа № 160/9818/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Корсуновського П.Ю. Ігнатченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивачем було в повному обсязі виконано Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних заходів) від 20 квітня 2021 року № 175/1, що виключає застосування до нього штрафних санкцій, оскільки продукція, до якої мав претензії відповідач не перебувала у позивача та не розповсюджувалася ним.
позивач зазначає, що оскільки він не є особою, яка виготовила продукцію або іншим чином ввела її в обіг, то він позбавлений можливості самостійно усунути формальну невідповідність, на якій наголошує відповідач. Тим більше, що на момент закінчення строку на виконання Рішення у позивача взагалі вже не було наявності вказаної продукції.
Оскільки, оскаржувана Постанова про накладення штрафу ґрунтується виключно на невиконанні позивачем вищевказаного рішення то відсутність факту невиконання виключає можливість накладення штрафу.
Відповідач позов не визнав та заперечуючи проти його задоволення у відзиві на позовну заяву указав, що перевірка проведена у відповідності до вимог та у зв`язку з невиконанням вимог чинного законодавства позивачем до нього застосовані відповідні штрафні санкції.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлення на проведення перевірки від 16.04.2021 року № 175, виданого згідно наказу «Про проведення планової перевірки» від 16.04.2021 року № 801 уповноваженими особами Головного управління проведена планова перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем розповсюдження продукції: АДРЕСА_1 .
В ході перевірки характеристик продукції було виявлено: відсутність знака відповідності технічному регламенту, не надана декларація про відповідність технічному регламенту засобів індивідуального захисту, не надана супровідна документація, що має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкції щодо застосування продукції), етикетки, маркування, не надано загального опису продукції, що відображено в Акті перевірки характеристик продукції від 20.04.2021 року № 175 про виявлене порушення вимог статті 25, ч. 2 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Технічного регламенту ЗІЗ, затвердженого постановою КМУ від 27 серпня 2008 р. № 761.
Акт перевірки характеристик продукції був підписаний уповноваженим представником за довіреністю Маринюком Юрієм Анатолійовичем.
Головним управління винесено Рішення № 175/1 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 20.04.2021 року та встановлено строк на усунення порушень до 20.05.2021 року. За період встановленого строку ФОП ОСОБА_1 листом № 9301-08 від 1З.05.2021 повідомив, що не реалізує продукцію продукцію, а також про відсутність продукції за місцем ведення господарської діяльності і вважає Рішення № 175/1 від 20.04.2021 року про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 20.04.2021 року виконаним.
Відповідачем не були надані пояснення до Протоколу № ПТ1/175/РН від 14.05.2021 року.
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кабінетом Міністрів України 10 вересня 2014 року винесено постанову «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» № 442 (далі - Постанова №442), відповідно до пункту 1 якої постановлено утворити Державну службу з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються.
Кабінетом Міністрів України 11 лютого 2015 року винесено постанову «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» № 100 (далі - Постанова № 100), відповідно до якої утворюється Головне управління Держпраці у Запорізькій області шляхом реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Запорізькій області та територіальної інспекції з питань праці у Запорізькій області.
Головне управління Держпраці у Запорізькій області є правонаступником Територіального управління Держгірпромнагляду у Запорізькій області (п. 2 Постанови № 100).
Головне управління Держпраці у Запорізькій області діє відповідно до Положення, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення), у відповідності до п. 1 якого, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, повноваження Головного управління поширюється на територію Запорізької області.
У відповідності до пп. 4 п. 3 Положення, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням функцій державного управління охороною праці, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування;
У відповідності до пп.50 п.4 Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються законами України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", "Про загальну безпечність нехарчової продукції" (далі - № 2735-VI), "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами України.
Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів в відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Згідно до Постанови від 28 грудня 2016 р. № 1069 «Про затвердження переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд» сферою відповідальності Держпраці України є:
Засоби індивідуального захисту, постанова Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008р. №761 "Про затвердження Технічного регламенту засобів індивідуального захисту ".
Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735 (надалі Закону №2735) визначено, що державний ринковий нагляд (надалі - ринковий нагляд) це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
За правилами статті 3 Закону № 2735 законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
За змістом частини 1 та частини 2 статті 10 Закону №2735, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Згідно з підпунктом 21 пункту 4 Положення про Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: - здійснює державний ринковий нагляд у межах своєї відповідальності.
Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 2735 з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, серед іншого: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.
Відповідно до частини 5 статті 23 Закону № 2735, перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Відповідно до частини 1, 2 статті 23-1 Закону №2735, для здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду видає наказ, який має містити предмет перевірки (найменування виду (типу), категорії та/або групи продукції), найменування та адресу об`єкта, де розміщується продукція.
На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 24 Закону №2735, органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів, планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що предметом перевірки позивача були засоби індивідуального захисту.
Згідно статті 29 Закону № 2735 у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Статтею 33 Закону № 2735 встановлено, що обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 44 Закону до суб`єкта господарювання застосовуються санкції у вигляді штрафу у разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів походів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу має відповідати принципу результативності та пропорційності відповідальності суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону №2736-VI та інших встановлених вимог.
Додатково суд зазначає, що вимогами частини 2 статті 1 Закону №2735-VI визначено, що термін «введення в обіг», «розповсюдження», «розповсюджувач» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності»
Так, частиною 1 статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року №124-VIII передбачено, що введення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз; розповсюдження - надання продукції на ринку після введення її в обіг; розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку.
Процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками, а у випадках, в яких згідно з відповідними технічними регламентами обов`язки виробників покладаються на імпортерів, розповсюджувачів або інших осіб, - імпортерами, розповсюджувачами чи іншими особами (частина 2 статті 25 Закону №124-VIII).
Відповідно до установчих документів позивача, останній здійснює роздрібну торгівлю товарами. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач не здійснював ні виробництво, ні імпорт в Україну товарів, які були предметом перевірки.
Крім того, матеріалами справи встановлено, що товари, які були предметом перевірки, повернуті постачальнику.
Наведене, на думку суду, свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 28 травня 2021 року №1 та наявність підстав для її скасування в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати Постанову №1 від 28.05.2021 року Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 жовтня 2021 року.

Суддя О.В. Єфанова