Справа № 803/386/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 803/386/17 пров. № 857/Н-82/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Хабазня Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року за виключними обставинами у справі за апеляційною скаргою Апеляційного суду Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати йому при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою та зобов`язати нарахувати та виплатити вказану допомогу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 позов було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Апеляційного суду Волинської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою та зобов`язано нарахувати та виплатити таку допомогу позивачу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 апеляційну скаргу Апеляційного суду Волинської області було задоволено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 по справі №803/386/17 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 залишено без змін.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного суду України від 15.04.2020 №2-р(ІІ)/2020 у справі №3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014 (далі Закон №1166-VII), яким із Закону №2453-VI виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

15.06.2020 на адресу суду надійшло клопотання Апеляційного суду Волинської області про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №820/1329/16 (провадження №Зв/9901/85/20).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 зупинено апеляційне провадження в адміністративний справі №803/386/17 до набрання законної сили судовим рішенням суду касаційної інстанції у справі №808/1628/18.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду 19.02.2021 було прийнято постанову по справі №808/1628/18 (К9901/26652/19), у зв`язку з чим ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 провадження по справі поновлено.

Розглянувши заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Конституційний Суд України» №2136-VIII від 13.07.2017 (далі - Закон №2136-VIII), до повноважень Суду належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Статтею 91 Закону №2136-VIII передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п.1 ч.5 ст.361 КАС України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною першою статті 136 Закону №2453-VI (у редакції до 01.04.2014) передбачалося, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У подальшому, стаття 136 Закону №2453-VI була виключена відповідно до положень підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону №1166-VII.

Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 pf №2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону №1166-VII, яким виключено статтю 136 Закону №2453-VI.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційний Суд України у рішенні від 24.12.1997 №8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2010 за №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» №2222-IV від 08.12.2004 (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Конституційний Суд України», до повноважень Суду належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

У пункті 2 резолютивної частини рішення від 15.04.2020 за №2-р(ІІ)/2020 Конституційним Судом України вирішено, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, дія п.п.1 п.28 розділу ІІ Закону №1166-VII втратила чинність з 15.04.2020.

За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 за №2-р(ІІ)/2020 не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки такі виникли до прийняття такого рішення, яке в свою чергу не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Такої позиції щодо оцінки як виключної обставини рішень Конституційного Суду України дотримується Верховний Суд у постановах від 23.01.2019 по справі №820/2462/17, від 25.07.2019 по справі №804/3790/17, від 23.12.2019 по справі №814/1274/17, від 30.04.2020 по справі №826/15692/16, від 12.08.2020 по справі №826/18177/15, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Колегія суддів також зазначає, що за змістом п.1 ч.5 ст.361 КАС України встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Крім того, 19.02.2021 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду прийняв постанову по справі №808/1628/18, у якій наголосив, що положення п.1 ч.5 ст.361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Так, словосполучення «ще не виконане», яке вживається у п.1 ч.5 ст.361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також розширеного тлумачення, про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14.05.2020, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.03.2021 по справі №826/28067/15, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі №803/386/17 за виключними обставинами.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 321, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року за виключними обставинами по справі №803/386/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.328-331 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 17.11.2021.