Справа № 629/5312/21
Суддя: МИЦИК С. А.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/5312/21
Номер провадження 2-а/629/38/21
15.11.2021 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судового засідання- Заводяній О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №410884 від 16.09.2021 року; скасувати постанову відповідача про накладання на нього адміністративного стягнення у розмірі 3400,00 гривень; визнати протиправними дії поліцейського інспектора ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Никитюка Дмитра Владиславовича у зв`язку з винесенням постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №410884 від 16.09.2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.09.2021 року співробітником відповідача, інспектором ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Никитюком Д.М. було розглянуто матеріали адміністративної справи стосовно нього. За результатами розгляду було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №410884 (далі- постанова) відповідно до якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 ст. 126 КУпАП. У постанові зазначено, що він 16.09.2021 року о 20 годині 50 хвилин, начебто у місті Лозова по вулиці Моторного керував т.з у якого не працювала фара ближнього світла та не мав посвідчення водія відповідної категорії «А1», тобто не маючи права керування таким т.з, чим порушив п. 2.1а ПДР України, та вирішено накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень. Вважає дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки постанова винесена з порушенням вимог КУпАП, інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні правопорушення, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та з порушенням його прав. Постанова не містить жодного посилання на докази які б вказували на зафіксоване правопорушення. Зазначив, що 16.09.2021 року приблизно о 20 годині 50 хвилин біля його дому до нього дійсно під`їхали співробітники відповідача на службовому автомобілі, інспектор ВРПП підійшов до нього та виніс постанову. Зауважив, що перед цим інспектор ВРПП одразу почав вимагати у нього документи на право управління транспортним засобом, та на його запитання щодо причини звернення до нього, йому було зазначено, що поліцейським буде винесено постанову щодо порушення правил дорожнього руху. Інспектор вказав, що причиною їхньої уваги до нього була не працююча фара ближнього освітлення, яка на погляд інспектора обов`язково повинна була працювати, за що передбачено штраф. Його прохання про надання доказів правопорушення та повідомити, яким чином було встановлене посадовою особою обов`язковість роботи вказаного елементу було проігноровано. На його заперечення, що він не їхав, а вів транспортний засіб, знаходячись не на ньому, а поряд з ним, інспектор йому пояснив, щоб він сильно не переймався, бо це лише формальність. Через деякий час йому було вручено постанову. Зазначив, що він не є фахівцем у області права та юридично не обізнаний щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому просив справу розглянути, оформити протокол та надати йому можливість скористатися послугами адвоката, але ці його вимоги було проігноровано. В даному випадку посадова особа відповідача не склала протокол про адміністративне правопорушення, а винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу. Вважав, що якщо адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, посадова особа не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу. Також зазначив, що посадова особа відповідача не має права притягати власника до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, та якщо ж поліцейський встановив докази які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитись з цими доказами, навіть якщо це відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора. Не складання посадовою особою відповідача протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості навіть висловити свою незгоду щодо винності у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, крім протоколу він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніякого пояснення відповідачем у нього не відбиралося. У оскаржуваній постанові його незгода щодо підстав притягання його до адміністративної відповідальності ніяким чином не відображена.
Позивач в судовому засіданні 19.10.2021 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, пояснив, що він є власником скутера SUZUKI, але на ньому ніколи не їздив та не має водійського посвідчення. На даному транспортному засобі завжди їздив його повнолітній син, який має право на управління транспортними засобами. Напередодні йому зателефонував син та повідомив, що скутер зламався і він залишив його в гаражі, який знаходився близько 300 метрів від будинку, в якому вони мешкали. При цьому син попросив його подивитися, чи не є причиною несправності скутера електрообладнання. Він працює електриком, тож пішов до гаражу, оглянув скутер, не зміг його відремонтувати, та покатив його додому, щоб поставити в тамбур у під`їзді. Він котив заведений скутер, оскільки на вулиці було темно і лише в такому режимі можливо було ввімкнути на ньому фари. Однак по дорозі додому до нього під`їхали поліцейські, назвалися, повідомили, що він порушив ПДР, та склали постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.
Ухвалою суду від 19.10.2021 залучено до участі у даній справі в якості другого відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.
Представник відповідача МВС України в особі Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області просив вирішити справу на розсуд суду та в судовому засіданні 19.10.2021 пояснив, що інспектор ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Никитюк Д.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача під час патрулювання. При цьому здійснювався відеозапис фіксування адміністративного правопорушення та складання постанови про притягнення до відповідальності правопорушника, однак дані відеозапису не збереглися. Інші докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у даного відповідача відсутні.
Позивач в судове засідання 15.11.2021 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представники відповідачів в судове засідання 15.11.2021 не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень(ч.1 ст. 2 КАС України).
Згідно ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом(ст.7 КУпАП).
Відповідно до ст.287 ч.1 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, передбачені частинами першою, другою і четвертою ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За змістом ст.18 ч.1 п.1-2 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно копії постанови серії БАВ № 410884 від 16.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським ВРПП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області Никитюком Д.В., 16.09.2021 року о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_1 в м. Лозова Харківської області по вул. Моторного керував транспортним засобом, у якого не працювала фара ближнього світла, та не мав посвідчення водія відповідної категорії «А1», тобто не маючи права керування таким т.з., чим порушив п. 2.1 а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, за що на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень ( а.с.8).
Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В даному випадку єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251,254,283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Відповідно до ст.72 ч. 1,2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст.73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст.77 ч.ч.1,2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова містить посилання на те, що до неї додаються докази-відеозапис, проте в судове засідання вказаного відеозапису не надано.
Позивачем заперечується факт порушення ним вимог Правил дорожньогоруху України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.
В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Отже, виходячи з наведеного, постанова серії БАВ № 410884 від 16.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
У випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Визнання у судовому порядку неправомірних дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності не передбачено КАС України, а саме статтею 286, якою визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, частиною 3 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання неправомірними та протиправними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до положень КАСУ на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.
Верховний Суд у постановах від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Позивач визначив відповідачем у справі Міністерство внутрішніх справ України в особі Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, проте Лозівський районний відділ поліції є Територіальним (відокремленим) підрозділом в районі Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Частинами 3,4,6 ст. 48 КАСУ передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
Оскільки позивач не висловив свою згоду на заміну відповідача іншою особою, суд залучив до участі в справі в якості другого відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до належного відповідача, яким є Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 126,222, 251, 254,258,279-1,280, 283 КУпАП, ст.ст.2,3, 19,20,22,72-77,243,244,246,257-263, 271 КАС України, суд , -
Адміністративний позов -задовольнити частково.
Скасувати постанову поліцейського ВРПП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області Никитюка Дмитра Владиславовича по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 410884 від 16.09.2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 - закрити.
В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик