Справа № 280/9728/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/9728/20

головуючий суддя І інстанції Калашник Ю.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в адміністративній справі №280/9728/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Метстар Компані" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метстар Компані" звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу від 16.12.2020 №ДН56961/1856/АВ-ФС/180.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю " Метстар Компані" було задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 16.12.2020 №ДН56961/1856/АВ-ФС/180.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірна постанова, була прийнята останнім у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Товариством з обмеженою відповідальністю " Метстар Компані" було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.10.2020 року до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області надійшов лист УСБУ у Дніпропетровській області від 28.05.2020 № 5516-2-8466 вих., яким останній повідомив, що за наявними даними ТОВ «Метстар Компані» під час виконання будівельних робіт з нового будівництва багатоквартирного будинку на замовлення ТОВ «Дніпро Лакі Стоун» за адресою: м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 39, систематично недотримується вимог чинних нормативно-правових актів у визначеній сфері, а саме: залучення до виконання робіт некваліфікованих та неналежним чинон оформлених працівників, системно не дотримуються вимоги закону України у сфері охорони праці, що, у сукупності, створює потенційну загрозу виникнення надзвичайних подій з непередбачуваними наслідками економічного та соціального характеру.

08.10.2020 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області видано наказ №392-І «Про проведення інспекційного відвідування».

На підставі зазначеного наказу, 08.10.2020 оформлено направлення №729-Н на проведення інспекційного відвідування ТОВ «Метстар Компані» з питань виявлення неоформлених працівників. Дата початку та дата закінчення заходу: з 13.10.2020 по 27.10.2020.

У період часу з 13.10.2020 по 27.10.2020, на підставі наказу від 08.10.2020 № 392-І та направлення від 08.10.2020 № 729-Н, фахівцями відповідача проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у ТОВ «Метстар Компані» (), місцезнаходження: 72312, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Університетська, будинок 11, кабінет 1; за місцем провадження господарської діяльності: м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 39, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ДН56961/1856/АВ від 27.10.2020.

Відповідно до висновків наведеного акту, відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску 15 працівників: 1. ОСОБА_1 в період з 04.11.2019 по 21.08.2020, 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 ; 4. ОСОБА_4 ; 5. ОСОБА_5 ; 6. ОСОБА_6 ; 7. ОСОБА_7 ; 8. ОСОБА_8 ; 9. ОСОБА_9 ; 10. ОСОБА_10 ; 11. ОСОБА_11 ; 12. ОСОБА_12 ; 13. ОСОБА_13 ; 14. ОСОБА_14 ; 15. ОСОБА_15 (прізвище не чути на аудіозапису) до роботи без оформлення трудового договору.

Зважаючи на виявлені порушення, 28.10.2020 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесено Припис про усунення виявлених порушень № ДН56961/1856/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути порушення до 13.11.2020 (т.1 а.с.27-28).

16.12.2020, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування № ДН56961/1856/АВ від 27.10.2020, начальником ГУ Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ДН56961/1856/АВ-ФС/180, якою до позивача відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 750000,00 грн. за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України (а.с.т.1 а.с.49-53).

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, а відтак законність та обґрунтованість оскарженої постанови від 16.12.2020 №ДН56961/1856/АВ-ФС/180 про накладення штрафу, що не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже остання є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно п.п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Згідно п. 19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що на Державну службу України з питань праці (Держпраці) покладено обов`язок по здійсненню державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами, зокрема шляхом проведення інспекційних відвідувань, за результатом яких складається акт, а в разі виявлення порушень припис про їх усунення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Приписами абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічні правові висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року по справі № 802/2066/16-а.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови були висновки відповідача відносно використання позивачем неоформленої праці ОСОБА_1 в період з 04.11.2019 по 21.08.2020, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості вказаних доводів відповідача, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Метстар Компані» є Генеральним підрядником будівництва на об`єкті, за адресою: м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 39, що перевірявся.

ТОВ «Метстар Компані» (Генеральний підрядник) укладено Договір субпідряду № 090120 від 09.01.2020 з ТОВ «Будівельна компанія «Альтабуд Компані» (Субпідрядник) на загальнобудівельні роботи на об`єкті: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку у районі АДРЕСА_1 » (т.1 а.с.55-58). Умовами зазначеного договору передбачено, що Субпідряник має право за власний рахунок залучати інших субпідрядників.

В свою чергу, ТОВ «Будівельна компанія «Альтабуд Компані» укладено Договір субпідряду № 02/20 від 03.02.2020 з ТОВ «Смарт Девелопмент Групп» на загальнобудівельні та спеціалізовані роботи на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку у районі АДРЕСА_1 » (т.1 а.с.59-60). Умовами зазначеного договору передбачено, що Субпідряник має право залучати до виконання робіт третіх осіб (субпідрядників).

Окрім того, ТОВ «Будівельна компанія «Альтабуд Компані» укладено Договір субпідряду № 01/20 від 15.01.2020 з ТОВ «Мелстар Компані» на загальнобудівельні та спеціалізовані роботи на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку у районі АДРЕСА_1 » (т.1 а.с.61-62).

Субпідрядником позивача - ТОВ «Будівельна компанія «Альтабуд Компані» (Замовник) укладено Договори цивільно-правового характеру про виконання робіт з наступними фізичними особами:

- з ОСОБА_3 на монтажні роботи по установці даху площею 46 кв.м (договір № 3 від 09.10.2020) (т.1 а.с.65-67);

- з ОСОБА_14 на монтажні роботи по установці даху площею 46 кв.м (договір № 2 від 09.10.2020) (т.1 а.с.73-74);

- з ОСОБА_4 на монтажні роботи по установці даху площею 46 кв.м (договір № 1 від 09.10.2020) (т.1 а.с.65-67).

ТОВ «Смарт Девелопмент Групп» (Замовник) укладено Договори цивільно-правового характеру про виконання робіт з наступними фізичними особами:

- з ОСОБА_10 на виготовлення цементних і бетонних розчинів об`ємом 12 куб.м, прибирання сміття об`ємом 2 куб.м (договір № 10 від 13.10.2020) (т.1 а.с.87-88);

- з ОСОБА_16 на виготовлення цементних і бетонних розчинів об`ємом 12 куб.м, прибирання сміття об`ємом 2 куб.м (договір № 9 від 13.10.2020) (т.1 а.с.93-94);

- з ОСОБА_5 на виготовлення цементних і бетонних розчинів об`ємом 12 куб.м, прибирання сміття об`ємом 2 куб.м (договір № 8 від 13.10.2020) (т.1 а.с.99-100);

- з ОСОБА_9 на виготовлення цементних і бетонних розчинів об`ємом 12 куб.м, прибирання сміття об`ємом 2 куб.м (договір № 6 від 13.10.2020) (т.1 а.с.111-112);

- з ОСОБА_7 на монтаж водопровідних та сантехнічних труб 220 погонних метрів (договір № 4 від 13.10.2020) (т.1 а.с.123-124);

- з ОСОБА_11 на покриття поверхні стін розчинами з будівельних сумішей площею 130 кв.м (договір № 3 від 13.10.2020) (т.1 а.с.130-131);

- з ОСОБА_12 на покриття поверхні стін розчинами з будівельних сумішей площею 130 кв.м (договір № 2 від 13.10.2020) (т.1 а.с.136-137);

- з ОСОБА_13 на покриття поверхні стін розчинами з будівельних сумішей площею 130 кв.м (договір № 1 від 13.10.2020) (т.1 а.с.142-143);

ТОВ «Мелстар Компані» (Замовник) укладено Договори цивільно-правового характеру про виконання робіт з наступними фізичними особами:

- з ОСОБА_6 на виконання робіт по теплоізоляції наружних стін пінополістирольними плитами, армування щелочестойкою сіткою, грунтування поверхонь, нанесення фінального шару декоративної штукатурки площею 55 кв.м (договір № 1 від 12.10.2020) (т.1 а.с.160-161).

Відповідно до п. 1.3 наведених договорів, виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Отже, вказані договори містили умови щодо оплати результату виконаних робіт (наданих послуг), а не їх процесу, а фізичні особи, що надавала послуги за зазначеними цивільно-правовими договорами не мали обов`язку дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Також, були подані до суду копії актів приймання-передачі послуг за вказаними договорами, а також надано копії платіжних доручень, якими сплачувались податок з доходу фізичних осіб за вказаними договорами та військовий збір.

Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наведені цивільно-правові договори не визнано недійсним в судовому порядку, вони не мають ознак нікчемного правочину, а у відповідності до Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, яким визначено права посадових осіб - інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, - інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.05.2020 року по справі № 640/1099/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

В свою чергу, відповідачем не було надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт допуску, саме позивачем до роботи працівників, без укладення трудового договору та, як наслідок, порушення останнім приписів ст. 24 Кодексу законів про працю України, а відповідно і поширення на останнього, як генерального підрядника приписів ст. 265 КЗпП України.

Колегія суддів зауважує, що судження про відсутність цивільно-правових відносин між суб`єктом господарювання і третіми особами, які непідтверджені належними та допустимими доказами, не можуть бути підставою для висновку про допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Щодо особи, зазначеної в акті інспекційного відвідування №ДН56961/1856/АВ від 27.10.2020 як - ОСОБА_17 , то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначена особа не встановлена належним чином, її неможливо ідентифікувати та відповідно встановити/перевірити обставини, які остання повідомляла в ході інспекційного відвідування.

Щодо використання неоформленої праці ОСОБА_1 , то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для наведених висновків було встановлення відповідачем факту того, що в дозволі на виконання будівельних робіт від 04.11.2019 року № ДП 73 відповідальним виконавцем робіт визначено ОСОБА_1 , в той час як останнього було прийнято на роботу 20.08.2020 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває з ТОВ «МЕТСТАР КОМПАНІ» у трудових відносинах. З ним укладено трудовий договір, прийнято на роботу на посаду згідно із наказом № 245К від 20.08.2020.

Крім того, ТОВ «МЕТСТАР КОМПАНІ» надає звітність до ПФУ щодо зазначеного працівника, у підтвердження чого позивачем надано суду: Таблиця 5 (додаток до Звіту про ЄСВ). Відомість ТОВ «МЕТСТАР КОМПАНІ» про трудові відносини осіб за період проходження військової служби. З інформацією про працевлаштування ОСОБА_1 з 21.08.2020, з поміткою «документ прийнято», за серпень 2020 р.; Таблиці 6. Відомість ТОВ «МЕТСТАР КОМПАНІ» про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованих осіб. З інформацією про нарахування зарплати ОСОБА_1 , та вирахуванню ЄСВ та сплати в держбюджет, з поміткою «документ прийнято», за серпень 2020 р., вересень 2020 р., жовтень 2020 р., листопад 2020 р.

Окрім того судом встановлено та відповідачем не спростовано, що у період з 13.03.2017 по 01.04.2020 ОСОБА_1 працював у Товаристві на посаді виконроба, але звільнився з 01.04.2020 з останнього, а відтак, висновки Держпраці щодо фактичного допуску ОСОБА_1 як непрацевлаштованого працівника до виконання відповідних робіт не відповідають дійсності та спростовуються наданими позивачем доказами.

Що стосується використання позивачем неоформленої праці ОСОБА_2 , то колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно до договору доручення від 02.01.2020 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , останній є представником позивача.

З пояснень позивача вбачається, що на момент проведення відповідачем інспекційного відвідування зазначених документів вказана особа не мала.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що перебування вказаної особи за адресою здійснення інспекційного відвідування не є безумовною підставою, яка підтверджує факт наявності трудових обов`язків з позивачем без укладення трудового договору.

Окрім того, як зазначено у самому Акті інспекційного відвідування №ДН56961/1856/АВ від 27.10.2020 зазначена особа з`явилась на об`єкті, що перевірявся, після початку здійснення відповідного інспекційного відвідування.

Необхідно відзначити, що відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи Управлінням Держпраці, оскільки ці відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.08.2020 року по справі № 822/1037/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в адміністративній справі №280/9728/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за наявності підстав передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко