Справа № 160/4260/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/4260/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року (суддя Кадникова Г.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 та від 11.12.2019 за №Ф-6411-57-У.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано позивач в спірному періоді підприємницьку діяльність не здійснював, а перебував у трудових відносинах як найманий працівник.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем 14.03.2006, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Криворізька північна ДПІ), дані про зняття з обліку 03.06.2019 припинено, але не знято з обліку.

З трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 19.06.2013 по 04.01.2018 працював водієм автотранспортних засобів 3 класу автоколони №3 автобази філії №2 ТОВ «Метінвест-Промсервіс» м. Кривий Ріг (запис 8); з 15.01.2018 по 31.09.2018 слюсарем філії №2 ТОВ «Метінвест-Промсервіс» м. Кривий Ріг (запис 9); з 01.10.2018 по теперішній час - слюсарем цеху Центральний філії №2 ТОВ «Метінвест-Промсервіс» м. Кривий Ріг (запис 10).

Згідно з довідкою форми ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» від 04.02.2021 за періоди з 2013 по 2020, ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у період 2017-2019 є найманим працівником та отримував заробітну плату у наступних страхувальників:

у 2017 році - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»;

у 2018 році - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»; - філія №2 ТОВ «Метінвест-Промсервіс» м. Кривий Ріг;

у 2019 році - - філія №2 ТОВ «Метінвест-Промсервіс» м. Кривий Ріг.

13.11.2018 відповідачем на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 року №Ф-6411-57, якою позивачу визначено до сплати 15819,54грн. недоїмки з єдиного внеску.

Також відповідачем на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2019 року №Ф-6411-57, якою позивачу визначено до сплати 5211,36грн. недоїмки з єдиного внеску.

Вказані вимоги позивачем було оскаржено до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що податковий борг з єдиного внеску у позивача згідно з вимог від 13.11.2018 №Ф-6411-57 та від 11.12.2019 року №Ф-6411-57 У відсутній, оскільки у повному обсязі сплачений позивачем, що підтверджено відповідачем.

За висновками суду першої інстанції, сплачуючи заборгованість за вимогами від 13.11.2018 №Ф-6411-57 та від 11.12.2019 №Ф-6411-57 У позивач безумовно погодився з правомірністю нарахування ЄСВ за спірний період та прийняття вимог від 13.11.2018 №Ф-6411-57 та від 11.12.2019 року №Ф-6411-57, сплачені позивачем в повному обсязі, відтак фактично не створюють для позивача обов`язків чи правових наслідків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону України №2464-VI).

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Судом першої інстанції не було враховано, що в розумінні Закону України №2464-VI позивач була з 29.11.2013 застрахованою особою, і єдиний внесок за неї регулярно нараховував та сплачував роботодавець, що в свою чергу, виключає обов`язок позивача щодо сплати єдиного внеску у період, коли він був найманим працівником, а не фізичною особою-підприємцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Вказані правові висновки, також, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 року по справі №440/2149/19.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6411-57-У від 11.12.2019 на суму 5211грн. 36 коп. та №Ф-6411-57-У від 13.11.2018 на суму 15819грн. 54 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 17 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш