Справа № 420/16403/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
17 листопада 2021 року м.Одеса
09 вересня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міського голови та голови Подільського району Одеської області Іванова Анатолія Павловича, в якій позивач просить суд:
визнати дії відповідача, які полягають у зухвало - ганебному зволіканні проведення службового розслідування за фактом зухвало-злочинного зволікання призначення та повернення позивачу субсидій на оплату комунальних послуг, всупереч рішенню суду, за фактом зухвало - злочинної директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я ОСОБА_2 , як посадової особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування незаконними;
за результатом проведеного службового розслідування прийняти рішення про притягнення директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я очолюваної ним Подільської міської ради, громадянку ОСОБА_2 до суворої дисциплінарної відповідальності;
зобов`язати відповідача стягнути з директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я очолюваної ним Подільської міської ради громадянки ОСОБА_2 кошти міського бюджету у розмірі 15.300 грн. незаконно витрачені нею на сплату накладеного на очолюваний означеною громадянкою Департамент соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я штрафу за вчинення кримінального злочину, який полягає у невиконанні рішення суду та повернути їх до міського бюджету;
стягнути з відповідача нанесену позивачу його незаконними діями моральну і матеріальну шкоду у розмірі 1500.000 гривень, тому що результатом його зухвало - ганебної бездіяльності стало значне погіршення стану здоров`я позивача та нанесення позивачу суттєвої моральної шкоди.
Ухвалою суду від 14.09.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав необхідності надання до суду уточненої позовної заяви із приведеними у відповідність позовними вимогами згідно п.4 ч.1 ст.5, 160-161 КАС України.
Зокрема, в ухвалі визначено, що позовній заяві позивач просить суд, серед іншого, зобов`язати відповідача стягнути з директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я очолюваної ним Подільської міської ради громадянки ОСОБА_2 кошти міського бюджету у розмірі 15.300 грн. незаконно витрачені нею на сплату накладеного на очолюваний означеною громадянкою Департамент соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я штрафу за вчинення кримінального злочину, який полягає у невиконанні рішення суду та повернути їх до міського бюджету, однак всупереч ст.5 та п.4 ч.5 ст.160 КАС України не визначає, яка дія, рішення чи бездіяльність слугують підставою та такого зобов`язання та такого стягнення. В іншому випадку виключається характер спірних правовідносин як публічно-правових, адже позивач не вбачає протиправності з боку суб`єкта владних повноважень, а виключно звертається до суду для вирішення питання, пов`язаного із стягненням коштів міського бюджету у розмірі 15.300 грн. витрачених на сплату накладеного штрафу з директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я громадянки ОСОБА_2 кошти міського бюджету.
Крім цього, у заяві позивач зазначив, що у змісті уточненого позову не просто зазначена бездіяльність посадової особи, яка слугує підставою для накладення стягнень, а зроблено наголос на те, що підставою для накладення стягнень на Департамент є документальний факт невиконання рішення суду по адміністративній справі №420/3778/19 керівництвом Департаменту, підпорядкованого відповідачу.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, в порядку ст.169 КАС України, позовну заяву повернуто позивачу з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви скасовано.
Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
При цьому, судом апеляційної інстанції зроблено висновок:
- частина вимог позивача взагалі не може бути розглянута судом будь-якої юрисдикції, оскільки є намаганням позивача у спосіб заявлення нових позовних вимог примусити відповідача виконати інше судове рішення (справа №420/3778/19), що суперечить вимогам ст. 383 КАС України;
- решта вимог позивача (відшкодування моральної шкоди та регресні вимоги щодо відшкодування збитків) не підпадають під юрисдикцію адміністративного суду (ст.21 КАС України, ч.5).
З цих підстав судом апеляційної інстанції із посиланням на п.1 ч.1 ст.170 КАС України зроблено висновок про помилкове повернення позовної заяви за оскаржуваною ухвалою Одеським окружним адміністративним судом.
Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 12.11.2021 року.
Розглянувши матеріали позовної заяви суд встановив наступне.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.
Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у зухвало - ганебному зволіканні проведення службового розслідування за фактом зухвало-злочинного зволікання призначення та повернення позивачу субсидій на оплату комунальних послуг, всупереч рішенню суду, яке набрало законної сили, за фактом зухвало - злочинної директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Перепелиці А.А., як посадової особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування незаконними та похідними вимогами про зобов`язання вчинити певні дії (прийняти рішення про притягнення громадянки ОСОБА_2 до суворої дисциплінарної відповідальності та стягнення з відповідача моральної і матеріальної шкоди.
Як у первісному позові, так і в уточненій позовній заяві , позивач посилається на рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/3778/19 та дії ДВС, вчинені в рамках ЗУ Про виконавче провадження по виконанню цього рішення, зокрема неодноразового накладання штрафів на Департамент соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради за не виконання рішення суду.
Отже, предметом спору у даній справі є невиконання державним органом судових рішень в іншій справі та намагання позивача у такий спосіб примусити відповідача виконати це судове рішення.
Нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливість зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення в окремому іншому судовому провадженні, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право, у разі визнання його судом порушеним, з огляду на що заявлені позовні вимоги в розумінні норм чинного законодавства не підлягають судовому розгляду за правилами як адміністративного, так і за правилами будь-якого іншого судочинства, тобто відсутній юридичний спір, що може бути розглянутий судом.
Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 816/2016/17, від 21 листопада 2019 року по справі №802/1933/18-а, від 06 лютого 2019 року по справі № 816/2016/17, від 08 грудня 2020 року №540/326/20.
Рішення, дії або бездіяльність відповідача вчинені на виконання судових рішень в інших справах можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України, а не шляхом подання нового позову з вимогами, спрямованими на виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Згідно ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача стягнути з директора Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я очолюваної ним Подільської міської ради громадянки ОСОБА_2 кошти міського бюджету у розмірі 15.300 грн. незаконно витрачені нею на сплату накладеного на очолюваний означеною громадянкою Департамент соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я штрафу за вчинення кримінального злочину, який полягає у невиконанні рішення суду та повернути їх до міського бюджету є похідними від результатів службового розслідування та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не поєднані у одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Суд вважає, що окремо заявлені позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди та похідні вимоги щодо відшкодування збитків не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, відповідно до вимог ч.5 ст.21 КАС України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкриті провадження в адміністративній справі згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Суд звертає увагу, що норми ч.7 ст.169 КАС України забороняють після перегляду та скасування ухвали про повернення позовної заяви повторно повертати позовну заяву.

В даному випадку наявні інші підстави, а саме підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд роз`яснює, що розгляд даної справи проводиться у порядку ст.383 КАС України, а розгляд окремо заявлених позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та регресних вимог щодо відшкодування збитків віднесено до юрисдикції місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства за встановленою підсудністю.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Подільського міського голови Подільського району Одеської області Іванова Анатолія Павловича (просп.. Шевченка, 2, Одеська область, 66302) про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду у порядку ст.383 КАС України, а розгляд окремо заявлених позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та регресних вимог щодо відшкодування збитків віднесено до юрисдикції місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства за встановленою підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Аракелян