Справа № 380/43/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/43/21 пров. № А/857/15188/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Матковської З.М., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, ухвалене суддею Кузан Р.І. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 380/43/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 15 травня 2020 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 15 травня 2020 року з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 15 травня 2020 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 15 травня 2020 року з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців, з урахуванням раніше виплачених сум.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за періоди, про які просив позивач, з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах виділених коштів установ та організацій, що передбачені на ці цілі, при цьому, механізм не передбачає нарахування та виплату індексації працівникам за попередні періоди. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про проведення індексації грошових доходів населення», не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015 року, але й визначено базовий місяць січень 2016 року, з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Зазначає, що з березня 2018 року по листопад 2018 року право на виплату індексації грошового забезпечення позивач не набув, оскільки не відбулось збільшення величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до базового місяця (березень 2018 року). Крім цього, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації за період з березня 2018 року по травень 2020 року, оскільки, згідно з наданою відповідачем довідкою, такі нарахування і виплата індексації проведені.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_3 до 19.08.2020 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді чергового офіцера зв`язку і радіотехнічного забезпечення пункту управління системою зв`язку та радіотехнічним забезпеченням.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 15.05.2020 року № 110, старшого сержанта ОСОБА_4 штаб сержанта (3 категорії) відділення бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.05.2020 року № 29-РС у запас, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к», з 15.05.2020 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Як слідує з довідки військової частини НОМЕР_1 про доходи від 26.09.2020 року № 350/486/25/505, за період з січня 2016 року по листопад 2018 року індексація позивачу не виплачувалась, разом з тим, за період з грудня 2018 року по травень 2020 року така була виплачена.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»(далі - Закон № 1282-ХІІ).

У статті 1 Закону № 1282-XI I визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1, 2 та 6статті5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078).

У пункті 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

При цьому, індексація не нараховується, якщо розмір підвищення посадового окладу перевищує величину індексу споживчих цін.

Відповідач, відмовивши позивачу у проведенні індексації за період з січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, не заперечує ту обставину, що позивач має право на виплату індексації, однак вказав, що індексація не може бути виплачена, оскільки у державному бюджеті відсутні кошти на ці цілі, а виплата індексації прямо залежить від бюджетного фінансування.

Проте, апеляційний суд вважає, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 та постанові від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17.

При цьому, як зазначив суд першої інстанції, відповідачем безпідставно не враховано положення пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

Отже, апеляційний суд встановив те, що відповідач не нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року, а тому у відповідача є відповідний обов`язок нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення за цей період.

Одночасно апеляційний суд зазначає те, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача, як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Тому, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 15 жовтня 2020 року в справі № 240/11882/19.

При цьому, із змісту відзиву та долучених до матеріалів документів слідує, що з 01 грудня 2018 року по 15 травня 2020 року позивачу нараховувалася і виплачувалася індексація грошового забезпечення із врахуванням базового місяця - березень 2018 року.

Будь-яких доводів щодо помилково або невірного обчислення розміру індексації за цей період позивачем не наведено.

Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_5 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року і з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців та наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за цей період необхідно задовольнити частково, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за цей період, оскільки бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за вказаний період є протиправною.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2018 року по 15 травня 2020 року із застосуванням березня 2018 року як базового місяця необхідно залишити без задоволення, оскільки за цей період відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення із застосування березня 2018 року як базового місяця для проведення індексації, а отже діяв правомірно.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та адміністративний позов задовольнити частково.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року в справі № 380/43/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_5 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_5 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді З. М. Матковська
Р. П. Сеник
Постанова складена 15.11.2021 року