Справа № 200/10511/21
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р. Справа№200/10511/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» (87543, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька, буд.60, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП - 44070187) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» (далі - Позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - Відповідач), в якому просив суд:

визнати бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо неприйняття рішення про визнання податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» () з земельного податку за 2014, за 2015, за 2016 роки в сумі 326 113,78 гривень безнадійним протиправною, та зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області прийняти рішення про визнання податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» () з земельного податку за 2014, за 2015, за 2016 роки в сумі 326 113,78 гривень безнадійним та списати безнадійний податковий борг товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» () з земельного податку за 2014, за 2015, за 2016 роки в сумі 326 113,78 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» знаходиться на податкову обліку в Головному управління ДПС у Донецькій області. Відповідно до п.п. 269.1.2, п. 269.1 ст.269 Податкового кодексу України позивач є платником земельного податку як землекористувач. Використання земельної ділянки здійснюється позивачем в зв`язку з придбанням нерухомого майна - будівлі, на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2008 року за адресою м. Маріуполь, вул. Таганрозька, буд. 60 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до вимог ст. 288 ПК України позивач подав податкову звітність з земельного податку за 2014, 2015, 2016 роки.

За 2014 рік позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 80 745,84 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область.

За 2015 рік позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 100 849,93 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область.

За 2016 рік позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 144 518,01 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область.

Станом на 11.08.2021 року за позивачем рахується сума несплаченого податкового зобов`язання за вказаними податковими деклараціями на загальну суму 326 113,78 грн., яка станом на 11.08.2021 року є податковим боргом позивача.

Податковий борг з орендної плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки залишається не погашеним.

Відповідно до п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до п.п.101.2.3 п.101.2. ст. 101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.4 ст.102 ПК України визначений строк давності у 1095 календарних днів.

З дати декларування податкового зобов`язання за 2014 рік -17.01.2014р., за 2015 рік - 10.02.2015р., за 2016 рік - 28.01.2016р. - минуло більше 1095 календарних днів.

Сума податкового боргу з орендної плати за землю, яка рахується за позивачем відповідає вимогам визначеним для визнання податкового боргу «безнадійним».

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що станом на 11 жовтня 2021 року за Позивачем обліковано борг у загальному розмірі 240 296,91 грн., з якого 229 579,51 грн. недоїмка та 10 717,40 грн.

Як вбачається з відомостей ІТС «Податковий Блок» підприємством до Орджонікідзевського відділення Маріупольської ОДПІ було самостійно подані звітні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014, 2015, 2016 роки.

Як вбачається з інтегрованої картки платника податків, зобов`язання за податковою декларацією № від 17 січня 2014 року у розмірі 80 745,84 грн. було сплачено позивачем; крім цього, відповідно ІКП позивача, зобов`язання по податковій декларації № від 10.02.2015 року також було частково сплачено підприємством; поряд з цим узгоджене податкове зобов`язання було частково зараховано за рахунок переплати 412,58 грн., та 12 січня 2015 року у сумі 7 100,00 грн. (платіжне доручення №1 від 12 січня 2015 року). 29 квітня 2015 року контролюючим органом було проведено камеральну перевірки з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань, за результатами якої було складено акт № 470/05-83-15-111-1/32163943 від 29 квітня 2015 року. На підставі вказаного акту контролюючим органом було складене податкове повідомлення-рішення № від 30 квітня 2015 року на суму штрафних санкцій 631,32 грн., яке було отримано уповноваженою особою ТОВ «МІДІЦ». У зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов`язань з земельного податку, контролюючим органом в порядку підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України підприємству була нарахована пеня. Грошове зобов`язання за податковою декларацією № від 28 січня 2016 року позивачем сплачено не було.

Відповідно до пунктів 54.1, 54.2 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

При системному аналізі присів цього Закону вбачається, що у контролюючого органу відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу податкової вимоги оскільки, позивач до закінчення АТО за законом звільнена від обов`язків платника податків щодо своєчасного нарахування та своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків. Крім цього слід зазначити, що приписи Закону № 1669 не скасовують обов`язків платника податків, а надають можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. Тобто, після закінчення АТО у контролюючого органу відновиться право для звернення до стягнення суми податкового боргу, облікованої за позивачем, проте на даному етапі спірних правовідносин таке право фактично є призупиненим.

Крім цього, слід звернути увагу Шановного Суду на правовий висновок Верховного Суду, викладений в його Постанові від 17 листопада 2020 року по справі № 805/1108/16-а, в якій зазначено, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язків платника сплачувати податки і збори, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 Кодексу контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376 (далі - Порядок).

Пункт статті 101 ПК України визначає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

При цьому строк для стягнення податкового боргу починає свій перебіг з дня виникнення податкового боргу, в той час як строк для визначення грошового зобов`язання контролюючим органом відлічується з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Пунктом 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Відповідно до п.4.1 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (в тому числі відносно податкового боргу по якому минув строк позовної давності), орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційної системи не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналіз положень вказаного Порядку дає підстави вважати, що списанню податкового боргу передує процедура визначення сум безнадійного податкового боргу, яка здійснюється на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу. Рішення про списання безнадійного податкового боргу приймається керівником податкового органу за наявності підстав та на підставі заяви платника податків та доданих документів, що підтверджують безнадійність податкового боргу.

Суми заборгованості про списання яких, як безнадійного податкового боргу, просить позивач, не були визначені як безнадійний податковий борг.

За переконанням контролюючого органу, доводи позивача не підтверджують протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не свідчать про порушення відповідачем прав та законних інтересів платника податків, а тому відсутні підстави для їх судового захисту.

Крім цього, за переконанням контролюючого органу, судова гілка влади не може перебирати на себе повноваження органу податкової служби та підміняти його повноваження, які визначені та регулюються нормами чинного законодавства. Списання безнадійного податкового боргу здійснюється керівником податкового органу і це виключне його право визнати борг безнадійним та приймати рішення про його списання.

З урахуванням викладеного, Головне управління переконане, що зі свого боку не допустило протиправної бездіяльності відносно позивача, оскільки контролюючим органом в межах даних правовідносин діє виключно у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений діючим законодавством. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року позовну заяву було залишено без руху.

06.09.2021 року на виконання ухвали від 25.08.2021 року позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суддя Череповський Є.В. в період з 03.11.2021 року по 15.11.2021 року включно, перебував на лікарняному, тому питання про розгляд справи вирішується в перший робочий день після виходу судді з лікарняного.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр», зареєстровано в якості юридичної особи, включено до ЄДРПОУ за №32163943, юридична адреса: 87543, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька, буд. 60.

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області, діє на підставі положення про Державну податкову службу України та у своїй діяльності керується Податковим кодексом України.

Статус Державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Згідно договору купівлі-продажу від 24.07.2008 року №2376 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19720490 від 30.07.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» є власником комплексу зареєстрованого за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 60.

За 2015 рік позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 100 849,93 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область.

За 2016 рік позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 144 518,01 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область.

17.01.2014 року позивач подав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, згідно якої позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 80 745,84 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область .

10.02.2015 року позивач подав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, згідно якої позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 100 849,93 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область .

28.01.2016 року позивач подав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, згідно якої позивачем було самостійно визначено податкові зобов`язання з земельного податку в розмірі 144 518,01 грн. за адресою земельної ділянки вул. Таганрозька , буд.60, м. Маріуполь, Донецька область .

Згідно ІКП позивача, зобов`язання за податковою декларацією № від 17 січня 2014 року у розмірі 80 745,84 грн. було сплачено.

Згідно ІКП позивача, зобов`язання за податковою декларацією № від 10.02.2015 року було частково сплачено позивачем за рахунок переплати 412,58 грн., та платіжного доручення №1 від 12 січня 2015 року у сумі 7 100,00 грн.

29 квітня 2015 року контролюючим органом було проведено камеральну перевірки з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань, за результатами якої було складено акт № 470/05-83-15-111-1/32163943 від 29 квітня 2015 року.

На підставі вказаного акту контролюючим органом було складене податкове повідомлення-рішення № від 30 квітня 2015 року на суму штрафних санкцій 631,32 грн., яке було отримано уповноваженою особою ТОВ «МІДІЦ». У зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов`язань з земельного податку, контролюючим органом в порядку підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України позивачу була нарахована пеня.

Грошове зобов`язання за податковою декларацією № від 28 січня 2016 року позивачем сплачено не було.

Згідно довідки ІКП позивача заборгованість складає 240 296,91 грн. з якої: 229579,51 - недоїмка, 10717,4 - залишок пені.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України(далі -ПК України).

Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюю такі функції, зокрема: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний», згідно з пунктом 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, розуміється, зокрема: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України).

Строки давності та їх застосування визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577(далі - Порядок №577).

Порядок №577 розроблений відповідно до статті 101 глави 9 розділу Податкового кодексу України, визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.

Згідно із пунктом 3.1 Порядку №577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку №577 передбачено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

В свою чергу пунктами 4.2. Порядку №577 передбачено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Відповідно до п. 4.4-4.5 розділу 4 Порядку №577 структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не був стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню органами державної податкової служби самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, або за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Поряд з цим, законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності 01 січня 2017 року внесено зімни до Податкового кодексу України, зокрема, підрозділ 10 розділу ХХ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 38.2 такого змісту: «На період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: 1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань, за якими зупинено стягнення; 2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, вказаних у цьому пункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються: з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця; з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.».

Таким чином, відповідно до вищевказаних змін до Податкового кодексу України, до платників податків, які станом на 01 січня 2017 року не змінили місце реєстрації з окупованої території або території, розташованої на лінії зіткнення, починаючи з 01 січня 2017 року не застосовуються строки передбачені статтею 102 ПК України. Поновлення перебігу строків, визначених статтею 102 ПК України починається з дати реєстрації зміни місцезнаходження на іншу територію України.

Суд звертає увагу, що статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, що затверджений наказом Міністерства доходіві зборів України від 10.10.2013 № 577, вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 4.1 розд. ІV Порядку). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Як встановлено судом, податковий борг зі сплати позивачем земельного податку з юридичних осіб, виник за податковий період з 2014 року по 2016 рік.

Таким чином, з аналізу вищенаведеного та враховуючи відсутність доказів стягнення податковим органом вказаної суми податкового боргу, податковий борг з плати за землю за період 2014-2016 роки набув статусу безнадійного, оскільки минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України (1095 днів) для його стягнення, а тому такий податковий борг підлягає списанню контролюючим органом у відповідності до Порядку №577.

Проте як встановлено судом, згідно відомостей ІКП, позивачем було сплачено податкові зобов`язання за декларацією № від 17 січня 2014 року у розмірі 80 745,84 грн. та частково сплачено сплачено податкові зобов`язання за декларацією № від 10.02.2015 року. Станом на 11 жовтня 2021 року згідно відомостей ІКП за Позивачем обліковано борг у загальному розмірі 240 296,91 грн., з якого 229 579,51 грн. недоїмка та 10 717,40 грн - пеня.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією № 0.0..1 від 06.08.2021.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1673,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» (87543, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька, буд.60, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП - 44070187) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області щодо неприйняття рішення про визнання податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр»() з земельного податку за 2014, за 2015, за 2016 роки в сумі 240 296,91 гривень безнадійним.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП - 44070187) прийняти рішення про визнання податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» (87543, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька, буд. 60, ) з земельного податку за 2015, за 2016 роки в сумі 326 113,78 гривень безнадійним та списати безнадійний податковий борг товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» () з земельного податку за 2014, за 2015, за 2016 роки в сумі 240 296,91 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП - 44070187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський інвестиційно-дослідницький інформаційний центр» (87543, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька, буд.60, ) суму судових витрат у розмірі 1673 (тисяча шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський