Справа № 260/3502/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/3502/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, в якому просить: 1) визнати незаконними дії (бездіяльність) та вчинення дій Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи, за 2021 рік у розмірі, значно меншому, ніж це визначено ч. 5 ст. 13 Закону України №3551-ХІІ від 28.10.1993; 2) стягнути з Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради розмір щорічної разової грошової допомоги за 2021 рік в повному обсязі та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду війни 2 групи, різницю між виплаченою допомогою, обчисленою з урахуванням 8-и розмірів мінімальної пенсії за віком, і реально отриманих коштів у розмірі 10246,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, у зв`язку з чим в травні 2021 року йому було виплачено разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 3906,00 грн. Не погоджуючись з таким розміром грошової допомоги він звернувся до відповідача з вимогою виплатити таку у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Однак у задоволенні такої було відмовлено. Вказані дії відповідача вважає протиправними та такими, що суперечать Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та численним рішенням Конституційного Суду України.

26 серпня 2021 року відповідач подав до Закарпатського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву №34.08-05/863 від 19.08.2021, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Зокрема, зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021, розмір разової грошової допомоги до 5 травня, що підлягає виплаті особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, в 2021 році становить 3906,00 грн. Разом з тим, нормами ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено виплати такої допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. На виконання вищезазначеної норми Закону Департаментом проведено нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2021 році у розмірі 10246,00 грн., зазначений запит був скерований до Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, однак через відсутність коштів така виплачена не була. Заявляє, що така різниця буде виплачена у разі надходження коштів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) являється особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 13 грудня 2017 року (арк. спр. 8).

В 2021 року Департаментом соціальної політики Ужгородської міської ради (далі - Департамент) було виплачено ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 3906,00 грн.

Вказана обставина сторонами не заперечується та не є предметом доказування.

За результатами розгляду поданої заяви листом Департаменту №34/Д-344 від 03.08.2021 ОСОБА_1 повідомлено про проведення нарахування разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 14152,00 грн. та надіслання запиту на отримання фінансування до Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації. Однак виплати були проведені тільки у сумі, що надійшла до Департаменту, а саме: 3906,00 грн. (арк. спр. 6 - 7).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у сумі, меншій ніж передбачено нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них регулює Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон).

При цьому, до ветеранів війни, в розумінні норм Закону належать також особи з інвалідністю внаслідок війни.

Так, ст. 13 вказаного законодавчого акту передбачені пільги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 статтю 13 було доповнено ч. 4 такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.».

В подальшому п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: " Щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.".

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, на момент нарахування і виплати у 2021 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги ст. 13 Закону діяла у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, яка передбачала виплату допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни у наступних розмірах: I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Поряд з цим 08 квітня 2021 року на підставі приписів ч. 7 ст. 20 Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України прийняв постанову №325 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" (далі - постанова №325), якою затверджено, в тому числі, Розміри виплати у 2021 році разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Так, відповідно до постанови №325, разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи виплачується у розмірі 3906,00 гривень.

Судом встановлено, що з метою виплати особам, що мають право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травні у розмірі, визначеному Законом, Департамент неодноразово звертався із запитами на отримання необхідних бюджетних асигнувань до Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства у справах ветеранів України, Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації. Однак уповноваженим органом було виділо кошти для виплати такої допомоги виключно у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021.

З цього приводу суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Поряд з цим за наслідками розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що Департамент визнає право ОСОБА_1 на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, провів відповідні нарахування та скеровував запити на отримання бюджетних асигнувань на фінансування зазначених цілей.

З огляду на вищенаведене суд не вбачає в діях Департаменту протиправної бездіяльності. Разом з тим, гарантоване законодавством право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у визначеному Законом розмірі не було виконано суб`єктом владних повноважень через відсутність достатнього бюджетного фінансування.

В свою чергу суд враховує також те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011). Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 зазначив, що "встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону, підриває довіру до держави… Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту".

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Суд вважає, що разова грошова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни є доходом та власністю в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому підпадає під захист, гарантований цією статтею.

З огляду на вищенаведене, враховуючи визнання відповідачем права позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, суд вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є стягнення недоплаченої відповідачем суми щорічної разової грошової допомоги у розмірі 10246,00 грн.

Отже, провівши правовий аналіз обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради (місцезнаходження: пл. Шандора Петефі, 24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради (місцезнаходження: пл. Шандора Петефі, 24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, у розмірі 10246,00 грн. (Десять тисяч двісті сорок шість гривень 00 коп.).

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін