Справа № 640/5711/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5711/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці Дежавної митної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення та дата складання повного 24.06.2021) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Віст Груп" до Київської митниці Дежавної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2019 року №125000/2019/110040/2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки розбіжностям у наданій до митного оформлення документації та відповідно безпідставно зроблено висновки щодо відсутності підстав для визначення митної вартості товару за шостим методом.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2017 року між ТОВ «ВІСТ ГРУП» та компанією HAIRENDER IMPORT & EXPORT CO.LTD (Китай) укладено контракт № 383-UK (надалі - Контракт)/

У відповідності до вказаного контракту, сторони домовилися, що продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю, узгодженими сторонами в інвойсі.

З метою здійснення контролюючого оформлення товару в режимі імпорту, GJPBDFXTV подано до контролюючого оформлення вантажну митну декларацію (далі - ВМД) № UA 125200/2019/631992, заявлено товар: № 1 «інструмент ручний для роботи двома руками: Гілкоруб, лезо 300 мм, d зрізу 25 - 1000шт»; №2 «ручні пристрої для розпилення та для продування, а саме оприскувач ручній 1,5 л., Technics - 1500 шт.» та № 3 «інструмент садовий ручній, а саме, граблі віялові металеві розсувні з черенком - 1100 шт.».

Декларант визначив митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товарів тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться в Україну відповідно до контролюючого режиму імпорту.

При поданні ВМД позивачем подано наступні документи: пакувальний лист від 09.10.2019 HRDVS191001; рахунок - фактура (інвойс) від 09.10.2019 HRDVS191001; коносамент від 15.10.2019 № GЕ; автотранспортна накладна від 19.11.2019 № 4077/5; декларація про походження товару від 09.10.2019 HRDVS191001; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно - експедеційних послуг від 16.11.2019 №2112; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 16.11.2019 № 691; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, від 01.12.2017 № 380-UK; договір (контракт) про перевезення від 10.06.2014; копію митної декларації країни відправлення від 10.10.2019 № 03456329.

За результатом розгляду поданих ТОВ «ВІСТ ГРУП» документів для підтвердження заявленої у ВМД митної вартості, Митний орган 20.11.2019 року направив позивачу електронне повідомлення про необхідність подати додатково наявні у позивача документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, витрати на транспортування товару.

ТОВ «ВІСТ ГРУП» на запит Митного органу 21.11.2019 року надано наступні документи на підтвердження митної вартості (заява № 21/01): заявка - договір на перевезення від 10.06.2014 № 06/02-2014; рахунок - фактура (інвойс) від 09.10.2019 HRDVS191001; довідка про транспортні витрати від 16.11.2019 № 692; банківський платіжний документ від 15.11.2019 № 482; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно - експедеційних послуг від 16.11.2019 №2112; копію митної декларації країни відправлення від 10.10.2019 № 03456329.

У зв`язку із сумнівами щодо правильності визначення митної вартості товару відповідач Рішенням про коригування митної вартості товарів № 21.11.2019 № 125200/2019/110040/2 визначив її за шостим (резервним) методом, мотивуючи тим, що документи надані до Контролюючого органу не в повному обсязі, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Внаслідок прийнятого рішення про корегування митної вартості, Митний орган відмовив ТОВ «ВІСТ ГРУП» у прийнятті до оформлення митної декларації та документів, що підтверджують митну вартість товару, та видав картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 125200/2019/00203.

Позивач шляхом подання нової ВМД № UA 125200/2019/63095 від 21.11.2019 року здійснив митне оформлення вантажу за митною вартістю, визначеною декларантом, сплативши при цьому різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем..

Вважаючи дії відповідачів протиправними щодо прийняття спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина перша статті 51 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень частин другої, четвертої, восьмої та дев`ятої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Так, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини першої - третьої, п`ятої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті).

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно з частинами першою, сьомою, восьмою, дев`ятою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Стаття 57 Митного кодексу України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-восьмої та десятої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16.

При цьому, право особи оскаржити рішення митного органу передбачено частиною першою статті 29 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20 листопада 2019 року позивачем подано до митного оформлення митну декларацію №UA125200/2019/631992.

Митна вартість товарів визначена позивачем за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду митної декларації з доданими документами відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2019 року №UA125200/2019/110040/2, відповідно до якого вартість задекларованого товару збільшено з 2 029,61 доларів США до 2 070,75 доларів США.

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

1) витрати на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, так як витрати на транспортування не включені у вартість товару, а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат). Разом з тим, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс "FOB - SHANGHAI", як це зазначено у митній декларації, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, декларантом для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться:

- акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомост і, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

-заявка на здійснення послуг по доставці товарів;

- рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно - експедеційних послуг;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури.

Крім того, відповідно до інформації, наведеної у експортній декларації від 10 жовтня 2019 року №03456329 та коносаменті від 15 жовтня 2019 року № GЕ назва транспортного засобу MAERSK HIDALGO/940W у митній декларації зазначено - SANTA CRUZ.

З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53, статей 54, 57, 368 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Декларантом надано не всі витребувані митницею документи.

Таким чином, як зазначає відповідач у рішенні про коригування митної вартості, причинами через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, є: подання декларантом документів, які не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

На підставі викладених висновків, рішенням про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2019 року №UA125200/2019/110040/2 митна вартість товару визначена за резервним методом.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги, доводи митного органу обґрунтовано непідтвердженням декларантом такої складової митної вартості як витрати на транспортування.

Поряд із цим, з наданих доказів вбачається, що 10 червня 2014 року між ТОВ "ВІСТ ГРУП" та приватним підприємством "Транскарго" укладено договір на транспортно - експедиційне обслуговування №06/02-2014, відповідно до пункту 1.1 якого даний договір регулює взаємовідносини сторін, пов`язані з виконанням транспортно - експедиційного обслуговування, організацією перевезення експортно - імпортних та транзитних вантажів.

Відповідно до пункту 2.1 договору транспортно - експедиційного обслуговування від 10 червня 2014 року №06/02-2014 виконавець зобов`язується:

- представляти інтереси замовника у взаємовідносинах з перевізниками, портами, іншими організаціями по перевезенню, перевалці та транспортно - експедиційного обслуговування вантажів замовника;

- організовувати перевезення експортно - імпортних та транзитних вантажів різними видами транспорту по території України та за її межами згідно із заявками чи дорученнями замовника;

- надавати послуги з організації з вантажно - розвантажувальних робіт;

- укладати договори та угоди з транспортними, експедиторськими та іншими суб`єктами господарювання для виконання зобов`язань по даному договору;

- видавати портам доручення на відвантаження експортних, імпортних та транзитних вантажів;

- за дорученням та за рахунок замовника здійснювати розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та іншими суб`єктами господарювання для виконання своїх обов`язків по даному договору;

- за додатковим дорученням та за рахунок замовника надавати послуги по страхуванню вантажів.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору транспортно - експедиційного обслуговування від 10 червня 2014 року №06/02-2014 послуги виконавця, морський фрахт та інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору, сплачуються замовником виконавцю на умовах відстрочки на 21 календарний день після доставки вантажу замовнику.

Замовник сплачує рахунок, виставлений виконавцем протягом двох банківських днів з дня виставлення рахунка, шляхом переказу вказаних виконавцем у рахунку сум на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у розділі 7 цього договору.

За прострочення платежу виконавцю, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожний день прострочки.

Додатковою угодою від 07 жовтня 2016 року до договору транспортно - експедиційного обслуговування від 10 червня 2014 року №06/02-2014 сторонами погоджено внесення змін до розділу 7 договору "Реквізити та підписи сторін".

Позивачем до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 16 листопада 2019 року №692 у якому зазначено, що транспортні витрати по коносаментам №GA, №GB, №GC, №GD, №GE від 15 жовтня 2019 року по доставці вантажу (контейнер: MRSU3954077, вага брутто 13 323,02 кг) на адресу ТОВ "ВІСТ ГРУП" від місця заванатаження (на умовах FOB SHANGHAI) до митного кордону України (Чорноморський морський рибний порт) складають 41 307,75 грн. Вантаж додаткового не страхувався.

Також, позивачем надано рахунок на оплату від 16 листопада 2019 року №2112 на суму 41 307,75 грн.

Таким чином, посилання апелянта на відсутність банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг, є безпідставними.

Поряд із цим, беручи до уваги характер поставки, а саме: оплата проводиться з відстроченням платежу на 21 календарний день після доставки вантажу замовнику, цілком зрозуміло, що на день подання митної декларації позивач міг ще не надати платіжний документ на підтвердження вартості перевезення, а надати лише довідку або рахунок, які є достатніми для ідентифікації вартості транспортних витрат позивача.

Крім того, доводи митного органу про те, що позивачем до митного оформлення не подано акт виконаних робіт (наданих послуг) та рахунок - фактуру (інвойс) щодо транспортно - експедеційних послуг, у даному випадку не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки договір на транспортно - експедиційне обслуговування від 10 червня 2014 року №06/02-2014 не містив у собі вимог щодо оформлення сторонами на його виконання зазначених документів.

Згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125200/2019/00203, у переліку документів, поданих декларантом до митного оформлення, відповідач вказав рахунок - фактуру про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно - експедиційні послуги від 16 листопада 2019 року №692, що суперечить змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стосовно ненадіння такого документа позивачем.

Поряд із цим, посилання відповідача на відсутність заявки на перевезення, відповідно до пункту 2.1.2 договору про транспортно - експедиційне обслуговування від 10 червня 2014 року №06/02-2014, в якому виконавець (ПП "ТРАНСКАРГО") зобов`язується організувати перевезення експортно-імпортних та транзитних товарів різними видами транспорту по території України та за її межами у відповідності до заявок або доручень замовника, є також безпідставними, оскільки наявність чи відсутність заявки на перевезення жодним чином не впливає на митну вартість товару, не може підтвердити або спростувати вартість витрат на транспортування або підтвердити факт оплати наданих послуг.

Також, в оскаржуваному рішенні відповідач зауважив, що у експортній декларації від 10 жовтня 2019 року №03456329 та коносаменті від 15 жовтня 2019 року № GЕ назва транспортного засобу - MAERSK HIDALGO/940W, а у митній декларації зазначено - SANTA CRUZ.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, час транспортування перевізником перезавантажено контейнер, у якому знаходився товар, з одного судна на інше внаслідок внутрішніх логістичних програм, у зв`язку з чим і відбулась зміна назви у митній декларації. Жодних доказів на спростування вказаної позиції позивача суду не надано.

Крім того, Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, у якій зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, і дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, з огляду на те, що розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару, підтверджується документально, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутності у митного органу підстав вважати непідтвердженими числові значення складових митної вартості в частині транспортних витрат.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Дежавної митної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення та дата складання повного 24.06.2021) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Віст Груп" до Київської митниці Дежавної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 16.11.2021 р.)