Справа № 140/6870/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/6870/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1) про визнання нечинним рішення від 26.05.2021 №76 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, 20.05.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, рішенням від 26.05.2021 №76 у призначенні пенсії було відмовлено з тих підстав, що з наданих позивачем документів до страхового стажу не ОСОБА_1 не зараховано періоди його роботи у колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983 та з 01.01.1992 по 31.03.2000, оскільки у архівній довідці, яка видана Луцькою районною радою Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021 про відпрацьовані людиною вихододні зазначено прізвище та ім`я але відсутнє по батькові, тобто зазначено « ОСОБА_2 » без зазначення « ОСОБА_3 ».

ОСОБА_1 вважає дану відмову безпідставною та незаконною, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач-1 його вимог не визнав та зазначив, що постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», пункт 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1, зареєстрованому в Мінстерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) викладено в такій редакції: «після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу». З урахуванням зазначеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Так, розглянувши заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.05.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058 через відсутність неохідного страхового стажу. Вказує, що згідно поданих документів, страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців, при необхідному 28 років. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не зараховано до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000, оскільки у довідці, яка видана Луцькою районною радою Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021 про відпрацьовані людиною вихододнів зазначено прізвище та ім`я, але відсутнє по батькові заявника.

Враховуючи наведене позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, а рішення ГУ ПФУ в Одеській про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах не можна вважати протиправними.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області (далі - ГУ ПФУ у Одеській області, відповідач-2). Вирішено судовий розгляд справи проводити спочатку та за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України.

18.10.2021 від відповідача-2 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.05.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961, з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Заяву позивача від 20.05.2021 засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ у Одеській області. Відділом призначення пенсій ГУ ПФУ у Одеській області було прийняте рішення від 26.05.2021 №76 про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік становить 60 років, необхідний страховий стаж становить 28 років, а страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців. За доданими документами позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000, оскільки у довідці, яка видана Луцькою районною радою Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021 про відпрацьовані людиною вихододнів зазначено прізвище та ім`я, але відсутнє по батькові заявника. А отже, ГУ ПФУ у Одеській області не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ПФУ у Одеській області від 26.05.2021 №76.

Позовна вимога щодо зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягає задоволенню, оскільки це є втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади та буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства.

У відповіді на відзив позивач підтримав абгрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

20.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням відділу призначення пенсій ГУ ПФУ у Одеській області від 26.05.2021 №76 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років та не зараховано до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000, оскільки у довідці, яка видана Луцькою районною радою Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021 про відпрацьовані людиною вихододнів зазначено прізвище та ім`я, але відсутнє по батькові заявника.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків (пункт 3 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості (зазначені неповні чи неточні відомості) про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Разом з тим, якщо жодний із способів, зазначених вище не може бути реалізований з об`єктивних причин (підприємство, установа чи організація, де працювала особа, не мають правонаступників або хоч і не ліквідовані у встановленому порядку, проте фактично припинили діяльність, а документи до архівної установи на зберігання не передавалися, при цьому в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості за цей період відсутні), то у такому випадку підтвердження трудового стажу здійснюється згідно з пунктом 2 Порядку №637 - органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Наведене узгоджується і з приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, відповідно до яких трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно із пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У свою чергу, відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З огляду на матеріали справи, предметом спору у цій справі є протиправність (правомірність) рішення відповідача-2 щодо не зарахування до трудового (страхового) стажу позивача періоду його роботи в колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000, оскільки у довідці, яка видана Луцькою районною радою Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021 про відпрацьовані людиною вихододнів зазначено прізвище та ім`я, але відсутнє по батькові заявника.

Перевіряючи підстави, згідно яких позивачу відмовлено у зарахуванні до трудового (страхового) стажу періоду його роботи в колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000, судом згідно довідки Луцької районної ради Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021 про відпрацьовані людиною вихододнів встановлено, що гр. ОСОБА_2 (так в документі) працював у КСП «Лаврів» с. Лаврів Луцького району Волинської області. Стаж роботи становить (відпрацьовані людинодні): 1973 - 0.5, 1975 - 11, 1976 - 16, 1977 - 7, 1982 - 23, 1983 - 223, 1984 - 318, 1985 - 316, 1986 - 333, 1987 - 282, 1988 - 313, 1989 - 342, 1990 - 306, 1991 - 349, 1992 - 294, 1993 - 335, 1994 - 315, 1995 - 210, 1996 - 235, 1997 - 153, 1998 - 130, 1999 - 68, 2000 - 2. Відомості про членство в колгоспі в документах не значаться. Відомості встановлений мінімум вихододнів за 1973,1975-1977, 1982, 1999-2000 роки в документах не значаться. Інших осіб на прізвище « ОСОБА_2 » в документах не значиться (а. с. 40).

Отже, на думку суду, відсутність у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника у спірних періодах іншої особи (працівника) під прізвищем « ОСОБА_2 », свідчить про належність вищевказаних записів про трудову діяльність позивача в колгоспі « Лаврів » з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000 саме ОСОБА_1 та про формальну і необгрунтовану підставу для відмови у призначенні останньому пенсії за віком.

Разом з тим, в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій на ім`я ОСОБА_1 31.03.2000, наявні записи №1 та №2 про прийняття ОСОБА_1 з 01.08.1981 шофером в КСП «Лаврів» та про звільнення з роботи від 31.03.2000 (а. с. 31).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства за період з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000. Крім того, як встановлено судом, період роботи з 01.07.1973 по 31.12.1977 підтверджується довідкою Луцької районної ради Волинської області №41/06-15 від 14.04.2021, яка є належним доказом підтвердження страхового стажу у відповідності до приписів Порядку №637

Разом з тим, із відзиву на позовну заяву відповідача не вбачається доводів щодо наявності в трудовій книжці позивача неправильних чи неточних записів про спірні періоди роботи позивача.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями частиною третьою 3 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оцінюючи ситуацію, в якій опинився позивач, суд дійшов висновку, що відповідач-2, відмовляючи у призначенні пенсії за віком та зарахуванні до трудового (страхового) стажу позивача період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1992 по 31.03.2000 у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо зазначення по батькові заявника, діяв з порушенням принципів, визначених у пунктами 3, 5, 6, 8 частини третьої статті 2 КАС України.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно пункту четвертого постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки повинно мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої такі порушення було вчинено.

Частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право відповідача на проведення перевірки.

У відповідності до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім того, відповідно до пункту 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», орган, що призначає пенсію, повинен надавати допомогу непрацюючим особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014).

Таким чином, відповідач має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав, оскільки відповідальність за недотримання трудового законодавства покладена на роботодавця,

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а вказав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії; в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 - відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, позивачем вчинено усі необхідні дії та подано наявні у нього документи для підтвердження стажу за спірний період для призначення пенсії за віком.

Суд враховує, що відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 24 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач, звернувся до органу Пенсійного фонду України 20.05.2021 по досягненню 60-річного віку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 КАС України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Позивач, звертаючись до суду, вважав, що йому відмовлено у призначенні пенсії ГУ ПФУ у Волинській області - органом, до якого він звертався за призначенням пенсії. У копії рішення, долученого до позовної заяви, зазначено реквізити органу, який розглянув заяву та прийняв таке рішення - ГУ ПФУ у Одеській області.

Відтак, з урахуванням вимог частини другої статті 9, частини другої статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вирішив обрати інший спосіб захисту прав позивача та дійшов до висновку, що в даному випадку слід визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Одеській області від 26.05.2021 №76 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 20.05.2021 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за віком, періоди його роботи у колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983 та з 01.01.1992 по 31.03.2000.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області (65012, Одеська область, місто Одеса, вулиця Канатна, будинок 83, ідентифікаційний код юридичної особи 20987385) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області від 26.05.2021 №76 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.05.2021, зарахувавши до страхового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи ОСОБА_1 у колгоспі «Лаврів» з 01.07.1973 по 31.12.1977, з 01.07.1982 по 31.12.1983 та з 01.01.1992 по 31.03.2000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський