Справа № 400/9557/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р. № 400/9557/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства "КРЯЖ", вул. 9 Лінія, 81, м. Миколаїв, 54028,

до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 14.09.21 р. ВП № 66805221,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 14.09.2021 у виконавчому провадженні ВП № 66805221 про стягнення виконавчого збору .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що для стягнення виконавчого збору необхідна наявність двох умов: здійснення державним виконавцем дій, направлених на примусове виконання рішення і примусове виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження. Відповідно до п.9 ч.5 ст27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону, тобто фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. З наказу директора підприємства №03 від 02.08.2021 вбачається, що на підприємстві було заборонено виконання гірничих робіт на Кам`янобалківському родовищі піску 02.08.2021.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки спірна постанова була прийнята відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження». Боржник не повідомив державного виконавця про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Дослідив докази, суд встановив:

14.09.2021 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66805221 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 по справі № 400/5709/20 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до приватного підприємства «КРЯЖ» шляхом повної заборони виконання гірничих робіт на Кам`янобалківському родовищі піску.

14.09.2021 державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору з боржника в сумі 24000грн.

27.09.2021 в акті державного виконавця зазначено, що виходом за адресою м. Миколаїв, вул.9-Лінія 81, рішення суду виконано в повному обсязі, а саме ознайомлено директора Тарасевича Е. з резолютивною частиною виконавчого листа.

28.09.2021державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.27 Закону України « Про виконавчий збір» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.5 ст.27 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Також виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

На підставі пункту восьмого Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при здійсненні виконавчих дій.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відтак, виконавче провадження стосовно виконання рішення суду про заборону виконання певних робіт підприємству має ряд особливостей та полягає в тому, що державний виконавець відкриває виконавче провадження та ознайомлює боржника з резолютивною частиною рішення, після чого складає акт та закриває виконавче провадження. Ніяких виконавчих дій державний виконавець в цьому випадку не повинен робити, тому доводи позивача стосовно того, що державний виконавець не здійснював виконавчі дії суд відхиляє.

Матеріали справи свідчать, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 14.09.2021. Акт від 27.09.2021, яким доведено до боржника рішення суду не містить ніяких застережень стосовно того, що рішення суду виконано до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 08.11.2021 суд зобов`язав сторін надати суду докази, що при складанні акта від 27.09.2021 державний виконавець був ознайомлений з наказом керівника від 02.08.2021 № 03 про заборону виконання гірничих робіт на Кам`янобалківському родовищі піску.

Відповідач на виконання ухвали суду у відзиві зазначив, що на момент підписання та складання акта керівником боржника не було надано державному виконавцю документів про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Позивач ухвалу суду не виконав.

Підставою для не стягнення виконавчого збору є виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, позивач повинен був надати суду докази про добровільне виконання рішення суду до 14.09.2021. Позивач таких доказів суду не надав. Інших підстав для не стягнення з позивача виконавчого збору відповідно до ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» матеріали справи не містить.

Посилання позивача на наказ від 02.08.2021 № 03 про заборону виконання гірничих робіт на Кам`янобалківському родовищі піску, що підтверджує виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження не приймається судом до уваги, оскільки позивач не надав суду докази прийняття наказу саме 02.08.2021 до відкриття виконавчого провадження: позивач не повідомив та не ознайомив державного виконавця 27.09.2021 з цим наказом, не надіслав цей наказ стягувачу - Держпраці, тому суд розцінює цей наказ, як намагання позивача уникнути сплати виконавчого збору.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач не надав суду належних доказів протиправності спірної постанови, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства "КРЯЖ" (вул. 9 Лінія, 81, м. Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код 32755419) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 34993225) про визнання протиправною та скасування постанови від 14.09.21 р. ВП № 66805221 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко