Справа № 280/4002/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/4002/21

головуючий суддя І інстанції Новікова І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року в адміністративній справі № 280/4002/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу у відповідність до законодавства та матеріалів пенсійної справи та виплати пенсійної заборгованості з 05.02.2003 по теперішній час;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за період з 05.02.2003 по теперішній час, зарахувавши в подвійному розмірі пільговий стаж роботи в Сургутській районній лікарні Тюменської області з 14.03.1972 по 01.10.1973 та з 14.09.1976 по 28.10.1979, та наявність стажу роботи за Списком №1, який дає підстави на достроковий вихід на пенсію та відповідно зарахування до розміру пенсії 0,5% за кожен повний місяць страхового стажу починаючи з місяця, наступного за місяцем, який дає право на достроковий вихід на пенсію;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію позивачу з урахуванням вже виплачених коштів.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії було повернуто позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що про порушення своїх прав позивач дізналась в квітні 2021 року, а відтак останньою не було пропущено строк звернення до суду.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду, при цьому, належних доказів поважності причин пропуску такого строку до суду не надано, а вказані підстави пропуску строку на звернення до суду є неповажними.

Суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу у відповідність до законодавства та матеріалів пенсійної справи та виплати пенсійної заборгованості з 05.02.2003 по час зверненя до суду та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за період з 05.02.2003 по час звернення до суду, зарахувавши в подвійному розмірі пільговий стаж роботи в Сургутській районній лікарні Тюменської області з 14.03.1972 по 01.10.1973 та з 14.09.1976 по 28.10.1979, та наявність стажу роботи за Списком №1, який дає підстави на достроковий вихід на пенсію та відповідно зарахування до розміру пенсії 0,5% за кожен повний місяць страхового стажу починаючи з місяця, наступного за місяцем, який дає право на достроковий вихід на пенсію.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, строк на подання адміністративного позову у даній справі становить шість місяців з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись вчинення відповідачем відповідної дії.

Відповідно до конверту, яким адміністративний позов був надісланий до суду першої інстанції, останній було подано до відділу поштового зв`язку 18.05.2021 року.

Згідно заяви позивача про поновлення строку на подання адміністративного позову, про не проведення перерахунку її пенсії, остання дізналась в квітні 2021, а відтак вона має право на поновленя строку на подання адміністративного позову.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір при надходженні відомі особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено припинення виплати пенсії чи був здійснений (нездійснений) її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений, саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

В даному випадку, отримуючи щомісячні пенсійні виплати у неналежному розмірі, позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про підстави припинення виплати пенсії та до суду з даним позовом через 17 років після її призначення, тобто з пропуском строку, визначеного ст. 122 КАС України.

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували поважність причин пропуску строку зверненя до суду, матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що позивач просила провести перерахунок пенсії починаючи з 05.02.2003 року по дату звернення до суду, а тому, оскільки пенсійні виплати є періодичними платежами та того, що позивач звернулась до суду з даним позовом 18.05.2021 року, у останньої наявне право на розгляд її справи за шестимісячний період, обумовлений ст. 122 КАС України, а саме з 18.11.2020 року, що свідчить про безпідставність повернення її позову та позбавлення останньої права на розгляд справи за вказаний період.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині направлення справи до суду першої інстації для продовження розгляду за вказаний період. В іншій частині ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311 ст. 315, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року в адміністративній справі № 280/4002/21 скасувати в частині за період з 18.11.2020 року.

Матеріали справи № 280/4002/21 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду у вказаній частині.

В іншій частині ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в частині направлення матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не підлягає.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду на підставі та в порядку, визначеними ч. 2 ст. 328, ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко