Справа № 540/6154/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/6154/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолепетиської селищної ради Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

12.10.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Великолепетиської селищної ради Херсонської області (далі відповідач, Великолепетиська селищна рада), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Великолепетиської селищної ради Херсонської області щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- зобов`язати Великолепетиську селищну раду Херсонської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га, для ведення особистого селянського господарства на території Великолепетиської селищної ради Каховського району Херсонської області в межах населеного пункту.

Ухвалою від 18.10.2021 року суд відкрив спрощене провадження в справі та ухвалив здійснювати розгляд справи повідомлення учасників сторін в письмовому провадженні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 30.06.2021 року вона звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства. Відповідач відмовив позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки проект рішення стосовно заяви ОСОБА_1 від 30.06.2021 року №196 розглянуто на 11 позачерговій сесії 8 скликання Великолепетиської селищної ради 29.07.2021 року, але проект не набрав достатньої кількості голосів. Відповідач запропонував позивачці повторно звернутись з новою заявою до відділу ЦНАП Великолепетиської селищної ради. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що відмова в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою нічим не мотивована та не відповідає приписам ч.7 ст.118 ЗК України.

04.11.2021 року від представника відповідача надійшла заява, згідно якої представник просить розглянути справу без участі Великолепетиської селищної ради, а розгляд справи просить здійснити на розсуд суду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

30.06.2021 року ОСОБА_1 подала до Великолепетиської селищної ради клопотання про передачу їй у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства 0,2891 га, земельну ділянку для особистого селянського господарства - 0,2327 га, та, відповідно, надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Великолепетиської селищної ради Херсонської області в межах населеного пункту.

У відповідь, відповідач направив на адресу позивачки довідку №02-39/1275 від 02.08.2021 року, в якій зазначено, що проект рішення стосовно заяви ОСОБА_1 від 30.06.2021 року №196 розглянуто на 11 позачерговій сесії 8 скликання Великолепетиської селищної ради 29.07.2021 року, але проект не набрав достатньої кількості голосів. Відповідач запропонував позивачці повторно звернутись з новою заявою до відділу ЦНАП Великолепетиської селищної ради.

Позивач не погодилась із такою позицією відповідача, оскільки відмова не відповідає ч.7 ст.118 ЗК України.

При вирішенні спору по суті суд враховує наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначенні у статті 116 Земельного кодексу України.

Так, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це, позивач, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно вимог частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або відмову наданні дозволу на розробку такого проекту землеустрою орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або відмову наданні дозволу на розробку такого проекту землеустрою є повноваженнями селищної ради, що реалізовуються шляхом розгляду на засіданнях міської ради, за результатами яких приймаються рішення.

Судом встановлено, що клопотання позивача від 30.06.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства на момент розгляду справи не розглянуто, жодного рішення за результатами розгляду клопотання відповідачем прийнято не було.

Суд зауважує, що відповідач, розглядаючи клопотання позивача повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав прямо визначених в Земельному кодексі України.

При цьому, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства або про відмову в його наданні повинне оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення.

Відсутність належним чином оформленого рішення Великолепетиської селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства або про відмову в його наданні після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

З таких обставин має місце протиправна бездіяльність Великолепетиської селищної ради.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у статті 118 Земельного кодексу України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Великолепетиської селищної ради прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства або про відмову в його наданні.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Великолепетиської селищної ради щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача від 30.06.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства на території Великолепетиської селищної ради Херсонської області в межах населеного пункту та зобов`язати відповідача прийняти рішення по зазначеному клопотанню відповідно до чинного законодавства та з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Решта доводів на правильність висновків суду не впливає.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи частину задоволених позовних вимог на користь позивача за рахунок відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Великолепетиської селищної ради щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача від 30.06.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства на території Великолепетиської селищної ради Херсонської області в межах населеного пункту.

Зобов`язати Великолепетиську селищну раду повторно розглянути клопотання позивача від 30.06.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2891 га., для ведення особистого селянського господарства на території Великолепетиської селищної ради Херсонської області в межах населеного пункту та прийняти рішення по зазначеному клопотанню відповідно до чинного законодавства та з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Великолепетиської селищної ради Херсонської області (74502, Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Соборна, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн. (чотириста п`ядесят чотири гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до апеляційного суду або до відповідного суду, який ухвалив рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 109040000