Справа № 499/214/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 499/214/21

Головуючий в 1 інстанції: Тимчук Р.М. Дата і місце ухвалення: 17.06.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

(у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання,

справа розглядається в порядку письмового провадження

відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 17 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 16.03.2021 року приблизно в 23 годині, він рухався вантажним автомобілем марки Маn ТGА 18.440 номерний знак НОМЕР_1 з причепом. Власником транспортного засобу являється, ОСОБА_2 .

Рухаючись по автодорозі Київ-Харків у несприятливі погодні умови, а саме відбувалось налипання мокрого снігу, його було зупинено патрульною поліцією, нібито щодо роз`яснювальної бесіди, щодо уважності на дорозі, але відбулася перевірка документів, та в подальшому патрульною поліцією здійснився огляд транспортного засобу, тобто зупинка транспортного засобу відбулась не за фактом конкретного вчиненого правопорушення.

На вимогу патрульного поліції, ним були надані документи для перевірки а саме: водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після перевірки документів, працівники патрульної поліції почали перевірку технічного стану автомобіля. Дії працівників патрульної поліції здавалось направлені для обов`язкового виявлення правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Під час огляду транспортного засобу ніби виявили правопорушення п.31.6.6. ПДР що передбачає заборону керування транспортним засобом у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, якщо не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. В даному випадку позивачу було вказано що не горять задні габарити тягача, хоча вантажівка була з причепом і зауважень до габаритних вогнів причепа не було, але було зроблено зауваження на задні габаритні вогні тягача, що ніби вони не горять, на що позивач дав пояснення, що задні габаритні вогні добре видно на причепі, так як при русі вони обдуваються вітром і не забруднюються, але в зоні де причіп кріпиться до тягача, відбувається в несприятливі погодні умови налипання снігу, але коли тягач без причепу такого не відбувається. Для усунення недоліку та реагування на зауваження позивачем відразу були протерті задні габаритні вогні які були технічно працюючі, але не залежно від людського фактору та налипанням мокрого снігу можливо не видавався світловий потік в повній мірі. Також позивачем були пред`явлені протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу відповідно яких транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним. В результаті позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.31.6.6. ПДР що передбачає заборону керування транспортним засобом у темну пору, але натомість після винесення постанови, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, йому було дозволено продовжувати рух, що позивач вважає суперечить порушенню за яке його притягнуто, що передбачає заборону керування.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 17 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серія ЕАН № 3927986 від 16.03.2021 року, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюк Євгеній Васильович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 17.06.2021р., з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що скасовуючи оскаржувану постанову судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази подані відповідачем, а саме відео з нагрудної камери, на якому вбачається порушення позивачем норм ПДД.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2021 року приблизно в 23 годині, позивач рухався вантажним автомобілем марки Маn ТGА 18.440 номерний знак НОМЕР_1 з причепом по автодорозі Київ-Харків, його було зупинено патрульною поліцією, нібито щодо роз`яснювальної бесіди, щодо уважності на дорозі, але відбулася перевірка документів, та в подальшому патрульною поліцією здійснився огляд транспортного засобу.

На вимогу патрульного поліції, ним були надані документи для перевірки а саме: водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після перевірки документів, працівники патрульної поліції почали перевірку технічного стану автомобіля. Під час огляду транспортного засобу працівники поліції виявили правопорушення п.31.6.6. ПДР що передбачає заборону керування транспортним засобом у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, якщо не годять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. В даному випадку позивачу було вказано що не горять задні габарити тягача, хоча вантажівка була з причепом і зауважень до габаритних вогнів причепа не було, але було зроблено зауваження на задні габаритні вогні тягача, що вони не горять, на що позивач дав пояснення, що задні габаритні вогні добре видно на причепі, так як при русі вони обдуваються вітром і не забруднюються, але в зоні де причіп кріпиться до тягача, відбувається в несприятливі погодні умови налипання снігу, але коли тягач без причепу такого не відбувається. Для усунення недоліку та реагування на зауваження позивачем відразу були протерті задні габаритні вогні які були технічно працюючі, але не залежно від людського фактору та налипанням мокрого снігу можливо не видавався світловий потік в повній мірі.

В результаті позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.31.6.6. ПДР що передбачає заборону керування транспортним засобом у темну пору, але натомість після винесення постанови, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, йому було дозволено продовжувати рух, що позивач вважає суперечить порушенню за яке його притягнуто, що передбачає заборону керування. Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови та дій відповідача щодо її винесення ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3927986 від 16.03.2021р., виходив з того, що: інспектор поліції не дослідив всебічно та повно всіх обставин справи, а також не врахував малозначність вчинених правопорушень.

Не вдаючись до правової оцінки висновків суду першої інстанції по суті спору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-24420 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року №724/716/16-а.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 26.12.2019 року №724/716/16-а, про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.

В даному випадку ані Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ані його структурний підрозділ - Управління патрульної поліції в Київській області до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.

Положення частини другої-третьої статті 48 КАС України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи спір про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, пред`явлений до інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну другого відповідача матеріали справи не містять.

За змістом частини сьомої статті 48 КАС України в нині діючій редакції заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи, та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що постановлене Іванівським районним судом Одеської області від 17 червня 2021 року рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися з позовом до суду про скасування постанови серії ЕАН № 3927986 від 16.03.2021р., до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича задовольнити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 17 червня 2021 року скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук