Справа № 826/22971/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 826/22971/15

касаційне провадження № К/9901/26008/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2016 (суддя Кузьменко В.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 (головуючий суддя: Карпушова О.В., судді: Епель О.В., Кобаль М.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» (далі у тексті - Товариство, ТОВ «Пежо Сітроен Україна») до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральнного офісу з обслуговування великих платників податків, правонаступник - Офіс великих платників податків ДФС (далі у тексті - Офіс, відповідач), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пежо Сітроен Україна" (далі у тексті - ТОВ «Пежо Сітроен Україна») звернулося до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральнного офісу з обслуговування великих платників податків, правонаступник - Офіс великих платників податків ДФС, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 № та №.

Позов обґрунтовано тим, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки імпортований ними товар автомобілі «PEGEOUT 408» відповідає вимогам Правил визначення країни походження товарів, а висновок відповідача про неправомірне застосування пільги зі сплати ввізного мита, на підставі не виконання операції "установлення котушки запалювання" при виробництві автомобілів з дизельними двигунами марки "PEGEOUT 408", яка є обов`язковою для надання товару походження на умовах вільної торгівлі, є безпідставним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016, позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 02.07.2015 № та №.

19.12.2016 податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акту перевірки та нормативно-правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Доводів того у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права заявник касаційної скарги не наводить.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.01.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків, наведених в ухвалі цього суду від 19.12.2016 та витребувано справу №816/4805/15 із суду першої інстанції.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Ханова Р.Ф.

Верховний Суд ухвалою від 15.11.2021 визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи та призначив попередній розгляд справи на 16.11.2021.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 36872294, перебуває на податковому обліку податкового та митного органу, є платником податку на додану вартість.

Відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «Пежо Сітроен Україна» вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо законності отримання пільг і звільнення від оподаткування митними платежами за окремими МД за період з 26.06.2013 по 21.11.2013.

За результатами перевірки складено Акт від 15.06.2015 №н3/15/28-10-42-30/, згідно з висновками якого встановлено, що при декларуванні товару «автомобілі PEGEOUT 408» за митними деклараціями №125110003/2013/123164 від 26.06.2013, №125110003/2013/123468 від 08.07.2013, №125110003/2013/124569 від 19.08.2013, №125110003/2013/124576 від 09.08.2013, №125110003/2013/124577 від 19.08.2013, №125110003/2013/124578 від 19.08.2013, №125110003/2013/124579 від 19.08.2013, №125110003/2013/124580 від 19.08.2013, №125110003/2013/124696 від 23.08.2013, №125110003/2013/124699 від 23.08.2013, №125110003/2013/124923 від 30.08.2013, №125110003/2013/124928 від 30.08.2013, №125110003/2013/124933 від 30.08.2013, №125110003/2013/124936 від 30.08.2013, №125110003/2013/125987 від 30.08.2013, №125110003/2013/126060 від 31.10.2013, №125110003/2013/126332 від 21.11.2013, ТОВ "Пежо Сітроен Україна" порушено пункт 7 статті 36 Митного кодексу України та пункти 2.4, 5.1 Правил визначення країни походження товарів за Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, в результаті чого до товару автомобілі «PEGEOUT 408», що ввезений за зазначеними вище митними деклараціями не може бути застосовано звільнення від оподаткування при сплаті ввізного мита та на підставі цього необґрунтовано надано (отримано) пільги і звільнено від оподаткування (сплати) ввізним митом на суму 1 326 564, 92 грн.

А також, відповідачем встановлено порушення ТОВ "Пежо Сітроен Україна" пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 265 312,92 грн.

На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.07.2015: №, згідно з підпунктами 54.3.2 та 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ, абзацом 1 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (далі у тексті - ПК України, у редакцій, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), за порушення пункту 7 статті 36 Митного кодексу України, пункту 2.4 та 5.1 Правил визначення країни походження товарів за Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, ТОВ "Пежо Сітроен Україна" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 1 658 250,19 грн, у тому числі за основним платежем на 1 326 564, 15 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 331 641, 04 грн; № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пунктом 123.1 статті 123 ПК України, за порушення абзацу першого пункту 190.1 статті 190 ПК України ТОВ "Пежо Сітроен Україна" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на 331 641, 15 грн, у тому числі за основним платежем на 265 312, 92 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 66 328, 23 грн.

Не погодившись з рішеннями відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В основу збільшення грошових зобов`язань податковими повідомленнями рішеннями щодо донарахування податкових зобов`язань покладені порушення норм пункту 2.4 та 5.1 Порядок та умови застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю визначено положеннями Правил визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009 (ратифікована 06.07.2011) (далі у тексті - Правила), пункту 7 статті 36 Митного кодексу України, абзацу першого пункту 190.1 статті 190 ПК України, штрафні фінансові санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 та підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій встановили, що в основу збільшення грошових зобов`язань покладено невизнання Київською митницею Міндоходів дійсними сертифікатів походження товару форми СТ-1.

Суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз положень частини першої статті 1, статті 2 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про вільну торгівлю (дата підписання 24 червня 1993 року, дата набуття чинності для України 21 лютого 1994 року), частини першої, другої статті 36, статті 43 Митного кодексу України приписів Порядку та умов застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю, пунктів 2.1, 5.1, 6.1 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав (дата підписання 20.11.2009, дата ратифікації 06.07.2011, дата набрання чинності для України 14.09.2001).

Частиною першою статті 300 Митного кодексу України передбачено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Такі умови визначені Договором про зону вільної торгівлі держав учасниць Співдружності Незалежних Держав від 18.10.2011, ратифікованим Законом України від 30.07.2012 №5193-ІV.

Статтею 2 зазначеного Договору передбачено, що сторона не застосовує мита та інших платежів, еквівалентних миту, стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорту товару, що походить з митної території іншої сторони, за винятком випадків, передбачених в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони керуються Правилами визначення країни походження товарів (далі по тексту-Правила), що є невід`ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 (стаття 4 Договору), ратифікованою Україною із застереженням Законом від 06.07.2011 №3592 - VI.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно з пунктом 2.1 Правил країною походження товару в конкретній державі учасниці Угоди (про Правила визначення країни походження товарів у СНД), на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

Відповідно до пункту 1 статті 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідно до пункту 5.1 Правил товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав-учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленими Правилами визначення країни походження товарів.

Згідно з пунктом 6.1 Правил для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару.

Пунктом 6.3 Правил передбачено, що під час вивезення товарів з держав - учасниці Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства (надалі уповноважений орган).

Стаття 43 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують країну походження товару.

Так, відповідно до частини першої статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують крану походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару, у відповідності до частини третьої статті 43 Митного кодексу України, - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення.

Надання будь-яких інших документів для підтвердження країни походження товару, крім тих, що передбачені пунктом 6.1 Правил та статті 43 Митного кодексу України, в тому числі й документів, які підтверджують виконання критерію достатньої обробки/переробки, чинним законодавством не передбачено.

Згідно з пунктом 6.7 Правил у разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката або відомостей, що в ньому містяться, митний орган країни ввезення може звернутися до уповноваженого органу, який засвідчив сертифікат, або до компетентних органів країни походження товарів з мотивованим проханням надати додаткові або уточнюючі відомості, включаючи прохання, пов`язані з вибірковими перевірками сертифікатів, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у графі 9 сертифікатів про походження товару форми СТ-1, органом, уповноваженим на його видачу, Калузькою ТПП РФ, визначено критерій походження "Д8703", що згідно з пунктом 7.4 Правил визначення країни походження товарів, свідчить, що товар підданий достатній обробці (переробці в Російській Федерації) із зазначенням перших чотирьох цифр коду товарної позиції.

Так, з метою отримання преференційного режиму для підтвердження країни походження товару Товариством подано до Київської митниці сертифікати про походження товару форми СТ-1:2942634 від 13.06.2013, RUVA 2942722 від 21.06.2013, RUVA 2942976 від 13.08.2013, RUVA 2942975 від 13.08.2013, RUVA 2942973 від 13.08.2013, RUVA 2942977 від 13.08.2013, RUVA 2942972 від 13.08.2013, RUVA 2942974 від 13.08.2013, RUVA 2942994 від 19.08.2013, RUVA 2942993 від 19.08.2013, RUVA 3075044 від 26.08.2013, RUVA 3075022 від 27.08.2013, RUVA 3075023 від 27.08.2013, RUVA 3075047 від 28.08.2013, RUVA 3075282 від 22.10.2013, RUVA 3075280 від 22.10.2013, RUVA 3075286 від 24.10.2013, видані Калузькою торгово-промисловою палатою Московської області Російської Федерації, з метою перевірки автентичності цього сертифікатів та відомостей, що в них містяться, керуючись пунктом 6.7 Правил Київською митницею направлено до Калузької торгово-промислової палати Московської області Російської Федерації (далі у тексті - Калузька ТПП РФ) запити від 23.08.2013 та 09.12.2013 №6.1-45/1/12-2216 та №6.1-45/1/12-5257 з проханням підтвердити видачу зазначених сертифікатів, надати документи, на підставі яких видавалися сертифікати та із питанням - чи встановлювалися на автомобілі «PEGEOUT 408» котушки запалення під час їх виготовлення в Росії.

28.12.2013 Калузькою ТПП РФ надано відповідь, що в актах експертизи було помилково зазначено про виконання операції зі встановлення котушки запалювання при виробництві, оскільки така операція фактично не проводиться в дизельних автомобілях. При цьому, Калузька ТПП підтвердила факт видачі та достовірність даних Сертифікатів походження товарів форми СТ-1, а виробництво автомобілів з дизельним двигуном задовольняє всі умови для надання товару статусу російського походження.

Враховуючи зазначене, відповідач прийшов до висновку, що у зв`язку з тим, що у виробництві автомобілів з дизельними двигунами марки "PEGEOUT 408" не виконується операція "установлення котушки запалювання", яка є обов`язковою для надання товару походження на умовах вільної торгівлі, поставлений товар не відповідає критеріям походження Правил та як наслідок не надає права на застосування пільгового режиму оподаткування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ "Пежо Сітроен Україна" (покупець) та ТОВ "Пежо Сітроен Рус" (продавець) укладено контракт від 13.09.2012 №13/09/12-01, відповідно до умов якого, продавець поставлятиме покупцю нові автомобілі марки PEGEOUT/ CITROEN для дистрибуції на українському ринку.

На виконання умов контракту ТОВ "Пежо Сітроен Україна" оформлено товар за наступними митними деклараціями: №125110003/2013/123164 від 26.06.2013, №125110003/2013/123468 від 08.07.2013, №125110003/2013/124569 від 19.08.2013, №125110003/2013/124576 від 09.08.2013, №125110003/2013/124577 від 19.08.2013, №125110003/2013/124578 від 19.08.2013, №125110003/2013/124579 від 19.08.2013, №125110003/2013/124580 від 19.08.2013, №125110003/2013/124696 від 23.08.2013, №125110003/2013/124699 від 23.08.2013, №125110003/2013/124923 від 30.08.2013, №125110003/2013/124928 від 30.08.2013, №125110003/2013/124933 від 30.08.2013, №125110003/2013/124936 від 30.08.2013, №125110003/2013/125987 від 30.08.2013, №125110003/2013/126060 від 31.10.2013, №125110003/2013/126332 від 21.11.2013.

З метою застосування пільгового режиму в оподаткуванні ввізним митом, ТОВ "Пежо Сітроен Україна" при митному оформленні вищезазначених товарів надані сертифікати про походження товару форми СТ-1: RUVA 2942634 від 13.06.2013, RUVA 2942722 від 21.06.2013, RUVA 2942976 від 13.08.2013, RUVA 2942975 від 13.08.2013, RUVA 2942973 від 13.08.2013, RUVA 2942977 від 13.08.2013, RUVA 2942972 від 13.08.2013, RUVA 2942974 від 13.08.2013, RUVA 2942994 від 19.08.2013, RUVA 2942993 від 19.08.2013, RUVA 3075044 від 26.08.2013, RUVA 3075022 від 27.08.2013, RUVA 3075023 від 27.08.2013, RUVA 3075047 від 28.08.2013, RUVA 3075282 від 22.10.2013, RUVA 3075280 від 22.10.2013, RUVA 3075286 від 24.10.2013.

Судами встановлено та не оспорювалось відповідачем, що обставини дотримання позивачем Правил визначення країни походження при поставці спірного товару вже встановлювались судом, а саме: постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2014 у справі №826/5640/14, якою визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Міністерства доходів і зборів України про відмову у митному оформленні автомобілів з дизельними двигунами марки «Peugeot 408» на умовах вільної торгівлі, оформлене карткою відмови у митному оформленні від 12.02.2014 № 125110003/2014/00012. Дана постанова залишена ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2016 без змін.

Вирішуючи цей спір суди дослідили та встановили, що котушки запалювання не використовуються при виготовленні автомобілів з дизельним двигуном, в технологічному процесі не виконується операція зі встановлення котушки запалювання, однак інші операції єдиного циклу, зазначені в графі третій Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце, були виконані, зокрема, проведено установлення коліс і регулювання затягування підшипників передньої маточини, що свідчить про виконання виробником усіх технологічних операцій, передбачених вищезазначеним Переліком, що підтверджується листом виробника імпортованих автомобілів - ТОВ «ПСМА Рус» від 24.12.2013 №Т-1224/3 та актом експертизи від 24.10.2013 №828/13, складеним Калузькою Торгівельно -промисловою палатою РФ. Крім того, відповідно до декларації країни відправлення №10009180/281013/0005675 від 28.10.2013, на підставі якого Федеральна митна служба Росії дозволила випуск на експорт частини спірної партії автомобілів, у графі 16 «Країна походження» зазначається Росія.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо того, що невстановлення котушки запалювання, яке взагалі не передбачається для автомобіля із дизельним двигуном, не повинно сприйматися відповідачем як порушення Додатку 1 (Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце), оскільки відсутність такої операції не позбавляє можливості визначити країну походження автомобілів «Peugeot 408» з дизельним двигуном згідно з Правилами та не порушує єдності технологічної операції, передбаченої позицією 8702-8704 Додатку 1 до Правил, а також відповідно до даних Федеральної митної служби Росії , яка дозволила випуск на експорт частини спірної партії автомобілів та вказала у графі 16 «Країна походження» - Росія.

Частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вказане та приймаючи до уваги висновки постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2014 у справі №826/5640/14 за позовом ТОВ "Пежо Сітроен Україна" до Київської митниці Міндоходів про скасування рішення, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 та Вищого адміністративного суду України від 14.07.2016, Верховний Суд погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо документального не підтвердження висновків акта перевірки, а збільшення податкового зобов`язання зі сплаті ввізного мита та податку на додану вартість є протиправним, за таких обставин висновки судів про протиправність податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 № та № є обґрунтованим.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених ним правопорушень, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд вважає, що відсутність складу податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень доводить безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій з цих і як наслідок унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність прийняття ним спірних податкових повідомлень - рішень.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова