Справа № 428/7744/21
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/7744/21
Провадження № 2-а/428/148/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ковтуновича Андрія Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до командира взводу роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ковтуновича Андрія Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 09 серпня 2021 року командиром взводу роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ковтуновичем А.Д. за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, винесено постанову серії ЕАО № 4607952 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Відповідно до цієї постанови 09.08.2021 року о 05-58 год. в с. Смолянинове, траса Т13-06 19 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030, д.н. НОМЕР_1 , в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 110 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год., чим перевищив швидкість більш як на 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCam ІІ ТС0008391, чим порушив п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, крім того по маршруту руху його транспортного засобу була відсутня будь-яка інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, а саме дорожнього знака 5.70 ПДР, який повинен бути розміщений на видному місці. Отже контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації. Також позивач зазначає, що відповідач швидкість руху його транспортного засобу вимірював за допомогою технічного приладу TruCam з рук, на що відсутня правова підстава для використання даного лазерного вимірювача швидкості, оскільки автоматичний режим передбачає роботу виключно з триноги або штативу, обирається за допомогою системних опцій і не допускає втручання людини в процес фіксації правопорушень, інакше результат виміру швидкості можна поставити під сумнів. Крім цього, зазначений в оскаржуваній постанові прилад TruCam, не в повній мірі відповідає найменуванню затвердженого типу вимірювальної техніки та відповідачем не надано доказів на підтвердження проходження зазначеним пристроєм повірки, яке посвідчує відповідність вимогам технічної документації даного лазерного вимірювача. Відсутність посилання на свідоцтво про проходження такої повірки в оскаржуваній постанові, свідчить про необізнаність відповідача про його наявність. Відповідачем також було грубо порушені права позивача, а саме вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки він позбавив можливості позивача надати будь-які пояснення по справі, скористатися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи та склав постанову без будь-якої процедури та роз`яснень прав.

У зв`язку з цим позивач просив визнати дії командира взводу роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ковтуновича Андрія Дмитровича протиправними та скасувати постанову серії ЕАО № 4607952 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та закрити провадженні по справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

У судове засідання відповідач командир взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Ковтунович А.Д. не з`явився, від його представника Шаблі Д.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив оскаржувану постанову залишити без змін, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від відповідача також надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4607952 від 09.08.2021, складену командиром взводу роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ковтуновичем А.Д., незаконною у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а відповідачем були грубо порушені вимоги ст. 268 КУпАП.

Представником відповідача Шаблею Д.С. на підтвердження правомірності дій старшого лейтенанта поліції Ковтуновича А.Д. надано до суду відзив на позовну заяву та цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який нібито містить інформацію щодо зазначених у постанові серії ЕАО № 4607952 від 09.08.2021 подій.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою командира взводу роти № 4 батальйону № 1 УПП в Луганській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ковтуновича А.Д. серії ЕАО № 4607952 від 09.08.2021 позивача було визнано винним у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 09.08.2021 о 05-58 год. в с. Смолянинове, траса Т13-06 19 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030, д.н. НОМЕР_1 , в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 110 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год., чим перевищив швидкість більш як на 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCam ІІ ТС0008391, чим порушив п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

В графі 8 постанови «до постанови додаються» зазначено - відео з камери DSJХ300109_ВВ0109, відео з технічного приладу LTI 20/20 TruCam ІІ ТС0008391.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, вона містить: найменування посадової особи, яка винесла постанову - командир взводу роти № 4 батальйону № 1 УПП в Луганській області ДПП старший лейтенант поліції Ковтунович Андрій Дмитрович; дату розгляду справи - 09 серпня 2021 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1 ; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення - ч. 4 ст. 122 КУпАП; прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі - № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, наданий відповідачем, на підставі чого судом було встановлено наступне.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

За змістом п. 1.10 ПДР населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47 та 5.48.

Наведені нижче інформаційно-вказівні знаки ПДР мають таке значення:

5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

5.46 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

5.47 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

5.48 «Кінець населеного пункту». Кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.47.

5.49 «Покажчик загальних обмежень швидкості». Інформує про загальні обмеження швидкості на території України.

5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Заборонний знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Крім того, згідно з Правилами дорожнього руху знак 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно з п. 8.2-1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до Правил дорожнього руху України і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи фото- та відеофайли, здійснені сертифікованим приладом TruCam ІІ ТС0008391, судом вбачається, що транспортний засіб ВАЗ 217030, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 110 км/год. в межах населеного пункту с. Смолянинове, траса Т13-06 19 км, швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM ІІ ТС0008391. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача, що вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, оскільки лист ДП «Укрметртестстандарт» № 22-38/49 від 01.10.2019 не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що на відрізку дороги с. Смолянинове, траса Т13-06 19 км, учасники дорожнього руху попереджені про здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів за допомогою знака 5.70.

Долучений до матеріалів справи відеозапис на DVD-диску не підтверджує, що відповідачем проведено контроль швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР.

Також з наданого відеозапису суд встановив та погоджується з доводами позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем старшим лейтенантом поліції Ковтуновичем А.Д. не були роз`яснені позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП, відеозапис зовсім не містить процедури розгляду справи.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та враховуючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» щодо проведення фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматичної фото- і відеотехніки стаціонарно вмонтованим способом, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

За таких обставин, суд вважає правомірним використання відповідачем засобу лазерної вимірювальної техніки TruCam ІІ LTI 20/20 для фіксації вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог КУпАП, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4607952 від 09.08.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про визнання дій відповідача протиправними щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4607952 від 09.08.2021. Однак суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд не має права приймати зазначене позивачем рішення, оскільки їх прийняття не входить до компетенції суду, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 26.08.2021 про сплату судового збору у сумі 454, 00 грн., який відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України та ЗУ «Про судовий збір» підлягає частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області у сумі 227, 00 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ковтуновича Андрія Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4607952 від 09.08.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 1700 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: командир взводу роти № 4 батальйону № 1 УПП в Луганській області ДПП старший лейтенант поліції Ковтунович Андрій Дмитрович, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов