Справа № 308/15031/21
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря судового засідання Луцак В.Я.,
представника позивача Кудренка В.О.
перекладача Авастхі Шубхам
відповідача Сінгх Джагруп (SINGH JAGROOP)
представника відповідача - Бачинської А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідач 11 листопада 2021 року о 00:25 на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» після подолання загороджувального паркану на напрямку 259 прикордонного знаку 200 метрів до державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9 та 12 Закону України «Про державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП, та відповідно до ст.263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду відповідача було затримано з метою забезпечення видворення за межі території України. Позивач вказує, що на сьогоднішній день, підстав для законного перебування на території України, передбачених вимогами ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не має, а спроба незаконного перетинання ним державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушив вимоги законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і відповідно до вимог ст. 29 цього ж Закону, підлягає примусовому видворенню. Зазначає, що між Україною та Республікою Індія угоду про реадмісію осіб не укладено. Просив врахувати наступні обставини справи: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, скориставшись своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до країн Європейського Союзу, тобто Україну використав як транзитну країну, будь які законні підстави перебувати на території України відсутні.
У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним та просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в судовому засіданні через перекладача позов визнав, бажає повернутися додому, згідний щоб його примусово видворили з України, оскільки немає коштів на квиток. Крім того, зазначив, що в Україну приїхав рік тому, вивчав мову в Києві один місяць, а в подальшому продовжував проживати в Києві, кошти на проживання отримував від батька. Вказує, що мав чинну візу на три місяці, а потім отримав посвідку терміном на дев`ять місяців, строк якої закінчився у жовтні 2021 року. За продовженням дії посвідки не звертався, оскільки хотів потрапити в Європу.
Представник відповідача - адвокат Бачинська А.В. в судовому засіданні вирішення питання про примусове видворення залишила на вирішення суду. При цьому, зазначила, що сторона позивача посилається на те, що у відповідача закінчився строк дії посвідки, однак на підтвердження доказів не надає, також посилаються на рішення про затримання, однак таке не набрало законної сили. Крім того, вказала, що оскільки відповідач не заперечує щодо примусового видворення, то його думки заперечити не може.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач громадянин Республіки Індія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 00 год. 25 хв. 11 листопада 2021 року був затриманий строком до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» о 00 год. 25 хв. 11 листопада 2021 року на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» після подолання загороджувального паркану на напрямку 259 прикордонного знаку 200 метрів до державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб.

Своїми діями порушив вимоги ст.9 та ст.12 Закону України «Про державний кордон України», що підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 11.11.2021 року та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 11.11.2021 року.
До матеріалів справи долучено копію візи №(М)Y04391657, виданої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була дійсна з 02.11.2020 року до 30.01.2021 року та копію паспорта відповідача № НОМЕР_2 , виданого 07.02.2020 року терміном до 06.02.2030 року.
Позивач звернувся до Головного управління ДМС в Одеській області із листом від 11.11.2021 року за №21-1287 у якому вказав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що має посвідку на тимчасове проживання в Україні та просили надати інформацію про законність перебування вищевказаного іноземця на території України та у разі наявності посвідки на тимчасове проживання пропонували розглянути питання щодо її скасування.
11.11.2021 року позивачем було проінформовано Посольство Республіки Індії в Україні про затримання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено, що підставою затримання було вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
94 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до «Південноукраїнського національного педагогічного університету ім..К.Д.Ушинського» із запитом від 11.11.2021 року №21-1286, в якому просив підтвердити чи спростувати інформацію про те, чи являється відповідач студентом їхнього навчального закладу, просив надати копію наказів про зарахування (відрахування) у разі його навчання та пропонував вжити заходів щодо його відрахування з навчального закладу у зв`язку із порушенням законодавства України.
Згідно долученої копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2021 року затримано громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача, згідно якої просить задовольнити позов військової частини НОМЕР_1 про примусове видворення його додому, зважаючи на те, що в нього та його друзів немає коштів на квиток. В нього немає де зупинитися в Україні і єдиним шляхом його повернення додому є примусове видворення. Хоче щоб прикордонники купили квиток за їх кошти та відправили його додому.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно із вимогами ст. ст.13, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.
Частиною першою статті 26 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Згідно положень ч.3 ст.29 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
У пункті 26 Постанови Верховного Суду від 07.02.2019 року, справа №308/8109/17 зроблено висновок, що аналіз положень Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дає підстави для висновку, що підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.
На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства Міністерство внутрішніх справа України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служба Безпеки України винесли спільний наказ № 353/271/150 від 23.03.2012, яким затвердили Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі Інструкція № 353/271/150).
Згідно пункту 4 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.
Статтею 288 КАС України передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Підстав передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для законного перебування відповідача на території України, в ході судового розгляду встановлено не було.
Суд враховує, що відповідач українською мовою не володіє, не має родичів на території України та власного житла, у нього відсутні будь-які кошти, вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску у складі групи осіб та був виявлений на напрямку 259 прикордонного знаку 200 метрів до державного кордону України, що свідчать про те, що останній порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон», що дає підстави вважати, що останній не зможе самостійно та добровільно залишити територюї України. Також суд враховує позицію відповідача, яка полягала у визнанні позову та його бажанні повернутися додому.
Твердження представника відповідача, що матеріали справи містять запит щодо надання інформації відносно відповідача в неналежний навчальний заклад "Південноукраїнський національний університет ім. К.Д. Ушинського"в м. Одеса, оскільки в суді її довіритель зазначав, що навчався в Києві, судом до уваги не приймаються, оскільки стороною відповідача не було надано жодних доказів на підтвердження місця навчання відповідача у м.Києві, не зазначено навіть назву такого закладу.
Частиною першої статті 31 Закону № 3773-VI, передбачено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Доказів стосовно наявності обставин за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видачу чи передачу відповідача до країни походження в ході судового розгляду здобуто не було, а тому відсутні підстави для застосування положень ч.1 ст.31 Закону №3773-VI.
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування відповідача на території України на час розгляду справи відсутні, між Україною та Республікою Індії угода про реадмісію осіб не укладались, беручи до уваги, що відповідач позов визнав, та відсутні сумніви у добровільності такої його позиції, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9,14, 16, 26, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення за межі території України, - задовольнити.
Примусово видворити громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.
Рішення в частині видворення громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернути до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Н.Б.Шумило