Справа № 160/11793/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період працевлаштування з 04 грудня 1979 року по 31 жовтня 1986 року (06 років 10 місяців 27 днів) у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м. Кривого Рогу та призначити пенсію за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 01 травня 2021 року.
Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ж ухвалою суду витребувано від Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
17.08.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за результатом розгляду наданих документів було встановлено, що загальний страховий стаж роботи позивача станом на дату звернення складає 26 років 10 місяців 16 днів. Окрім того. Пенсійним органом встановлено, що , що трудова книжка ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, зокрема. Період роботи з 04.12.1979 по 30.10.1986 (запис трудової книжки №7) не зараховано до загального страхового стажу, оскільки неможливо ідентифікувати печатку підприємства. Довідок чи інших підтверджуючих факт роботи із посиланням на дату та номери наказів про прийняття і звільнення, Головному управлінню не надано.
Враховуючи вищевикладене та згідно наданих документів, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу (28 років), права на призначення пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 не має.
01.09.2021 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Позивач у позовній заяві зазначає, що у період з 04.12.1979 по 31.10.1986 працювала у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м. Кривий ріг. Однак, із записів трудової книжки не можливо встановити чи дійсно в цей період вона працювала у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м. Кривий Ріг.
До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період з 04.12.1979 по 31.10.1986, оскільки відтиск печатки на запису про звільнення нечіткий, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати підприємство. Уточнююча довідка або показання свідків щодо підтвердження періоду роботи на підприємстві відсутні.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
01.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась через веб-портал електронних послуг із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV. До заяви про призначенні пенсії додано: паспорт НОМЕР_3 , довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудова книжка НОМЕР_2 від 21.07.1977 дати заповнення, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 10.01.1986, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_5 від 13.10.1990, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_6 від 06.09.2000, індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнооб`язкового державного соціального страхування (ф. ОК-5).
З урахуванням зазначеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.
Пунктом 1 статті 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон 1058) визначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2021 по 31.12.2021 не менше 28 років.
За нормами пункту 2 статті 26 Закону 1058, у разі відсутності необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 - від 21 до 31 років.
За результатом розгляду наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 на дату звернення досягла 60 років та має загальний страховий стаж 26 років 10 місяців 16 днів.
Рішенням Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області №44 від 06.05.2021 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обґрунтування відмови в рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період стажу з 04.12.1979 по 31.10.1986 у зв`язку з тим, що в трудовій книжці на записі №7 про звільнення не ідентифікується печатка.

Не погоджуючись з вказаними вище рішеннями та відмовою у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Статтею 62 Закону № Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Спірними є періоди роботи позивача з 04.12.1979 по 31.10.1986.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 21.07.1977, а саме запис №4 - 04.12.1979 мовою оригіналу: «принята рабочей магазина №49, пр. № 947к от 04.12.1979.

Запис №5 - 27.12.1979 мовою оригіналу: « переведена грузчиком магазина №49 пр. № 998 к от 27.12.1979.

Запис №6 - 20.06.1985 - мовою оригіналу: «переведена мл. продавцом магазина №49 пр. №375к от 20.06.1985.

Запис №7 - 31.10.1986 - мовою оригіналу: «уволить из системы ОРСа по ст. 36 п. 5 по переводу в коопторг на основании решения №574 от 11.09.86 Днепропетровського исполкома, пр. № 713к от 31.10.1986 за підписом зам. нач. ОРса по кадрам.

Запис в трудовій книжці позивача про звільнення №7 завірений печаткою, однак не вбачається можливим ідентифікувати відомості зазначені на даній печатці (а.с. 13).

Окрім того, із архівної довідки, виданої виконкомом Криворізької міської ради від 24.05.2021 №Г-1549 зазначено, що згідно із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2007 (справа №Б26/188/01) та листа арбітражного керуючого Набієва Ш.Ш. від 25.05.2007 №177/25 документи з кадрових питань (особового складу) ліквідованого підприємства ДКТВП «Южанка» (ВРП ПівдГЗК) попереднім арбітражним керуючим Сороковіком А.Ю. не передавалися і місцеперебування невідомо.

Вимоги щодо ведення трудової книжки та оформлення записів в ній, визначені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі за текстом - Інструкція № 58).

Згідно п.1.1 розділу І Інструкції № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно абз.3 п.п. 2.4 розділу 2 Інструкції № 58, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Запис в трудовій книжці позивача про звільнення №7 завірений печаткою (а.с. 13).

Суд звертає увагу, що на особу не може покладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для невиключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.

Таким чином, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного органу для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17, від 25.04.2019 року по справі № 593/283/17, від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17, яка також враховується при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Наявність сумнівів щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Проте, всупереч зазначеному, відповідач не звертався до відповідного підприємства для отримання інформації щодо заповнення трудової книжки позивача.

За таких підстав, рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області №44 від 06.05.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії у відповідності до вимог п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та не зарахуванням до страхового стажу позивача періоду працевлаштування з 04 грудня 1979 року по 31 жовтня 1986 року (06 років 10 місяців 27 днів) у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м.Кривого Рогу є протиправним та підлягають скасуванню.

Суд також вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 04 грудня 1979 року по 31 жовтня 1986 року (06 років 10 місяців 27 днів) у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м. Кривого Рогу та призначити пенсію за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, з 01 травня 2021 року.

За таких підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (92202, Луганська область, м. Білокуракине, вул. Історична, буд. 81, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області №44 від 06.05.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії у відповідності до вимог п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та не зарахуванням до страхового стажу позивача періоду працевлаштування з 04 грудня 1979 року по 31 жовтня 1986 року (06 років 10 місяців 27 днів) у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м.Кривого Рогу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04 грудня 1979 року по 31 жовтня 1986 року (06 років 10 місяців 27 днів) у відділі робітничого постачання Південного гірничо-збагачувального комбінату м. Кривого Рогу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, з 01 травня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко