Справа № 640/26353/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування картки відмови від 21.01.2019 та рішення про коригування митної вартості від 21.01.2019, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби України, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 21.01.2019 №UА100210/2019/000027/1 про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні товару №UА100210/2019/00113 від 21.01.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що головною причиною коригування митної вартості в оскаржуваному рішенні наведено дані довідника ринку Європи SCHWACKE, у якому, на думку відповідача вартість автомобіля становить 46 800 Євро. Такі дії відповідача є неправомірними, оскільки дані цього довідника є усередненими та не враховують стан конкретного автомобіля, натомість придбаний автомобіль на момент митного оформлення був пошкоджений внаслідок ДТП, тому його ціна є нижчою ніж пропонується в такому довіднику. Доказом того, що дані довідника ринку Європи SCHWACKE не можуть використовуватись при визначенні митної вартості конкретного автомобіля, оскільки не враховують його реальний стан, є Висновок експертного дослідження за результатами проведення авто товарознавчого дослідження №1715/19-54, який складений Київським НДІ судових експертиз 16.01.2019.

Позивач наголошує, що встановлена експертним шляхом вартість не розмитненого автомобіля складає 822 633,85 грн.

Позивач звертає увагу, що Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 13.03.2017 №2 зробив наступний правовий висновок, зокрема - засідчений належним чином інвойс є допустимим засобом доказування митної вартості товарів, допоки орган доходів і зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідачу на час прийняття оспорюваних рішень було відомо про існування Висновку експертного дослідження за результатами проведення авто товарознавчого дослідження №1715/19-54, який складений Київським НДІ судових експертиз 16.01.2019. Крім того, навіть у разі відсутності інших документів, відповідачу було відомо, що автомобіль був у стані після ДТП і його вартість не могла бути аналогічною вартості таких же самих автомобілів, що не потрапляли в ДТП.

Позивач зазначає, що страхування автомобіля під час його доставки на митну територію України не проводилось, відтак надати такі документи позивач не має можливості в наслідок того, що автомобіль не був застрахований. Щодо відсутності витрат на транспортування та документів, підтверджуючих такі витрати, позивач зазначає, що автомобіль був транспортований безкоштовно, оскільки така послуга надавалась його родичем.

27.10.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій Київська митниця Держмитслужби України просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач вважає що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки ознайомившись з рішенням від 21.01.2019, мав подати позов до 30.07.2019, в межах строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України, натомість такий бува поданий ОСОБА_1 лише 27.12.2019.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу в цілому повторюють правову позицію, висловлену відповідачем у даній справі під час її розгляду в суді першої інстанції.

Відповідач наголошує, що відповідно до наданого свідоцтва про реєстрацію - власником транспортного засобу виступає Santader Consumer Bank, Fillial AF, Santander Consumer Bank As, Norge, натомість відповідність рахунку фактури 430879 продавцем виступає зовсім інша особа - ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2018 році на підставі рахунку-фактури (інвойсу) №430879 від 03.12.2018 року позивачем був придбаний автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель V-Klasse AVANTGARDE, 250 CDI MPV EKSTRA, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 . Вказаний рахунок-фактура був виписаний компанією GEDSTED AUTOHANDEL А/S (Королівство Данія) на суму 192 600,00 данських крон, що становило еквівалент 26 000,00 Євро.

Країною першої реєстрації Автомобіля було Королівство Данія. Датою першої реєстрації є 30.05.2018. Автомобіль був у використанні та на момент придбання мав механічні пошкодження внаслідок ДТП.

Вартість автомобіля сплачено на рахунок компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 03.12.2018. Загальна сума оплати становила 26 000,00 Євро, що підтверджується копією платіжного документа, який міститься в матералах справи.

Вивезення автомобіля за межі Європейського Союзу відбулось на підставі експортної митної декларації країни відправлення (Королівство Данія) №MRN18DK00310020CEFBE3 від 19.12.2018.

Автомобіль був ввезений на митну територію України та поданий до митного оформлення на Київській міській митниці ДФС у січні 2019 року.

З метою митного оформлення автомобіля декларантом від імені ОСОБА_1 в електронному вигляді була заповнена та подана до Київської міської митниці ДФС митна декларація від 10.01.2019 №UA100210.2019.083995, в якій автомобіль був задекларований у митний режим «імпорт».

При цьому розрахунок митної вартості автомобіля здійснено декларантом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються - 843 894,86 грн. (еквівалент 26 199,77 Євро).

Разом з митною декларацією відповідачу надані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №430879 від 03.12.2018 на ім`я ОСОБА_1 щодо придбання автомобіля марки MERSEDES-BEBZ модель V-Klasse AVANTGARDE, 250 CDI MPV EKSTRA, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , виписаного GEDSTED AUTOHANDEL A/S (Королівство Данія) на суму 192 600 датських крон, що становило еквівалент 26 000 євро.

За наслідками розгляду вказаної митної декларації з доданими документами Київська митниця ДФС прийняла рішення від 21.01.2019 №UА100210/2019/000027/1 про коригування митної вартості автомобіля, внаслідок чого його вартість збільшено з 843 894, 86 грн. до 1 507 428 грн. (еквівалент 46 800 євро). У вказаному рішенні зазначено про те, що декларантом не надано витребувані митницею документи. Зокрема, відповідно до заяви від 21.01.2019 О.М. Касьян повідомлено про надання висновку Київського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертиз №1715/19-54 від 16.01.2019, але станом на 21.01.2019 в електронній базі АСМО «Інспектор» відсутній зазначений висновок. Також, зазначено, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Як наслідок, митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України (джерело - офіційний довідник ринку Європи SCHWACKE).

21.01.2019 Київською митницею ДФС винесено картку відмови у митному оформленні товару №UА100210/2019/00113 на підставі ч. 6 ст. 54, 256 Митного кодексу України на основі рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач не погодившись із вказаними рішеннями звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом має оцінюються лише той пакет документів, що був поданий позивачем разом з митною декларацією №UA100210.2019.083995 від 10.01.2019 по час прийняття оскаржуваних рішень включно, відтак, оскільки експертний висновок не враховувався під час прийняття оскаржуваних рішень, і доказів його протиправного неврахування не надано, його зміст під час розгляду справи не оцінюється. Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані позивачем документи не дали можливості визначити ціну ввезеного автомобіля за ціною договору, відтак рішення відповідача відповідає приписам ст. 2 КАС України та не підлягає скасуванню.

Щодо строку звернення з даним позовом, суд першої інстанції, посилаючись на практику Верховного суду у справі №815/2541/17 та №826/19630/16, прийшов до висновку, що до даної категорії справи підлягає строк звернення, визначений ст. 102 Податкового кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та правовою позицією позивача про дотримання ним строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, з огляду на наступне.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників і відповідальність визначена главою 4 Митного кодексу України (далі - МК України).

Керуючись ч. 1ст. 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 МК України предметом оскарження є рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні .

Як вбачається з ч. 3 ст. 24 МК України, правила глави 4 застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності.

На виконання ч. 1 ст. 29 МК України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Частиною 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорювані рішення винесені 21.01.2019, тоді як з позовом ОСОБА_1 звернувся у грудні 2019, тобто з порушенням строків, передбачених статтею 122 КАС України. Позивач вважав, що строк звернення до суду у даному випадку становить 1095 днів, оскільки визначається приписами Податкового кодексу України.

За приписами ч. 5 ст. 24 та ст. 55 МК України оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як вбачається зі статей 56 та 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Колегія суддів наголошує, що даними статтями врегульовано питання застосування спеціальних строків давності визначення податкових зобов`язань. Строк у 1095 днів може застосовуватись у випадку, коли суб`єктом звернення є платник податку та стосується таке звернення оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання.

За визначенням, що міститься у п. 14.1.39. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Проаналізувавши вказані норми митного та податкового законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів не є тотожним податковому повідомленню-рішенню, оскільки рішення про коригування митної вартості товарів лише встановлює результати здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 54 та 55 МК України, а податкове повідомлення-рішення приймається на інших підставах, створює інші правові наслідки та містить податкове зобов`язання для платника податків.

Анілогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №805/1536/17-а, від 18.02.2021 у справі №826/14826/16, від 11.02.2021 у справі №826/11843/16

За правилами ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 оскаржує рішення про коригування митної вартості та картку відмови у митному оформленні товару, втім таке рішення, на думку колегії суддів, за своєю суттю не є рішеннями контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, оскільки мають іншу мету.

Крім того, нормами ПК України та ст. 55 МК України не встановлено спеціальний строк звернення до суду з приводу оскарження рішення про коригування митної вартості товарів, а тому, в даному випадку, підлягає застосуванню положення ч. 2 ст. 122 КАС України, якою передбачено шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №826/13159/17, від 18.02.2021 у справі №826/14826/16, від 18.06.2020 у справі №805/1536/17-а, від 07.06.2018 у справі №813/1276/16.

З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що позивач просив визнати протиправними та скасувати картку відмови від 21.01.2019 та рішення про коригування митної вартості від 21.01.2019, а з даним позовом звернувся лише у грудні 2019, беручи до уваги вказані норми та висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції, зазначені ним у суді першої інстанції доводи щодо можливості застосування при обчисленні строку звернення до суду з даними позовними вимогами строку у 1095 днів є безпідставними, а аргументи відповідача, наведені ним в суді першої та апеляційної інстанції щодо пропуску такого строку звернення знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.

Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосувати приписи ч. 2 ст. 308 КАС України, частково задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції із залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 23, 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування картки відмови від 21.01.2019 та рішення про коригування митної вартості від 21.01.2019 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан