Справа № 200/14983/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р. Справа№200/14983/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича (м. Маріуполь, пр.-т Миру, 85а, прим. 9) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про скасування постанови. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 71 710 (сімдесят одну тисячу сімсот десять) грн. 19 коп. боргу.

За заявою стягувача, 13.09.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком Павлом Васильовичем відкрито виконавче провадження № 66784564, про що винесено відповідну постанову.

В межах даного виконавчого провадження 13.09.2021 року Приватним виконавцем направлено запит до ДФС України № 113973870 від 13.09.2021 року та встановлено, що боржник отримує дохід від здійснення підприємницької діяльності та встановлено перелік рахунків у банківських установах відкритих відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . В подальшому 19.10.2021 року в рамках ВП № 66784564 відповідачем винесено Постанову про арешт коштів боржника в тому числі тих, що розміщені на рахунках ФОП ОСОБА_1 відкритих в АТ «КБ «ПриватБанк», яку прийнято Банком до виконання.

Позивач вважає постанову про арешт коштів в спірній частині протиправною з огляду на те, що арешт коштів було накладено на позивача в статусі фізичної особи-підприємця в той час як боржником у виконавчому провадженні № 66784564 є фізична особа.

ОСОБА_1 вважає вищевикладені обставини такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», адже цей Закон по різному врегульовує звернення стягнення на фізичну особу та фізичну особу-підприємця, тобто у виконавчому провадженні боржником може бути лише одна особа: або фізична особа, або фізична особа-підприємець.

На підставі викладеного позивач просив:

постанову Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про арешт коштів боржника від 19.10.2021 року у виконавчому провадженні № 66784564 в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_2 відкритий АТ «КБ «ПриватБанк» фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати;

припинити чинність арешту банківського рахунку № НОМЕР_2 відкритого АТ «КБ «ПриватБанк» фізичній особі-підприемцю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про скасування постанови і відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання.

09.11.2021 року представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без своєї участі.

11.11.2021 року відповідач надав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи положення ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Як вже було зазначено вище, 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем видано виконавчий напис нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 71 710 (сімдесят одну тисячу сімсот десять) грн. 19 коп. боргу.

За заявою стягувача, 13.09.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком Павлом Васильовичем відкрито виконавче провадження № 66784564, про що винесено відповідну постанову.

13.09.2021 року Відповідачем направлено запит до ДФС України № 113973870 від 13.09.2021 року та встановлено, що Боржник отримує дохід від здійснення підприємницької діяльності та встановлено перелік рахунків у банківських установах відкритих відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

19.10.2021 року в рамках ВП № 66784564 відповідачем винесено Постанову про арешт коштів боржника в тому числі тих, що розміщені на рахунках ФОП ОСОБА_1 відкритих в АТ «КБ «ПриватБанк», яку прийнято Банком до виконання.

20.10.2021 року ФОП ОСОБА_1 від АТ «КБ «ПриватБанк» отримано лист про блокування рахунку № НОМЕР_2 відкритого приватному підприємцю в цілях провадження господарської діяльності.

27.10.2021 року представником позивача направлено відповідачеві клопотання про зняття арешту з коштів та припинення чинності арешту банківського рахунку № НОМЕР_2 відкритого в АТ «КБ «ПриватБанк» на ім`я Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

Спірним питанням у даній справі є правомірність постанови відповідача про арешт коштів боржника від 19.10.2021.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд приходить до таких висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За правилами статті 48 указаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установахв. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт.

Згідно пункту 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (зі змінами та доповненнями) на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця.

Правовий статус фізичної особи-підприємця визначено главою 5 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Підприємницька діяльність це діяльність фізичної особи-підприємця під особисту майнову відповідальність та на власний ризик.

Відповідно до положень статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про наявність у фізичної особи-підприємця зобов`язань майнового характеру, які має сама фізична особа.

У відповідності до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до частини 1 статті 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлені статтею 36 ЦК України.

ЦК України не встановлено обмежень щодо того, що відповідальність фізичної особи за невиконання цивільних обов`язків обмежується майном, яке належить боржнику лише як фізичній особі. Правовий інститут відповідальності фізичної особи є ширшим від правового інституту відповідальності фізичної особи-підприємця, оскільки фізична особа-підприємець відповідає усім своїм майном лише за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, а фізична особа відповідає усім своїм майном не тільки за зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, але й за усіма іншим зобов`язаннями.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 19.10.2021 року накладено арешт, в тому числі, на кошти, які містяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «КБ «ПриватБанк», що належить суб`єкту господарювання ОСОБА_1 .

Отже, доходами боржника є кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках у кредитних установах, а тому накладення на них арешту відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим Постанова Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича від 19.10.2021 року про арешт коштів боржника в тому числі тих, що розміщені на рахунках ФОП ОСОБА_1 відкритих в АТ «КБ «ПриватБанк» є правомірною.

Відповідно до статті 325 ЦК України закон визнає суб`єктами права власності фізичних та юридичних осіб.

Зміст цієї норми свідчить про те, що право приватної власності на майно, в тому числі грошові кошти, належить фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю. Право власності фізичної особи невіддільне від права власності фізичної особи-підприємця.

Такий же висновок випливає і зі змісту статті 52 ЦК України, за якою фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном, під яким мається на увазі її майно як фізичної особи, незалежно від його використання в господарської діяльності.

Отже, звернення стягнення боргу фізичної особи на кошти, які належать боржнику, в тому числі і як суб`єкту підприємницької діяльності, відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень ч.5 ст.77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи те, що у задоволені позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича (м. Маріуполь, пр.-т Миру, 85а, прим. 9) про скасування постанови, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Стойка