Справа № 160/12058/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 14.05.1990 по 26.04.1996 в НПО МОКОМ (АТЗТ МОКОМ) страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. Відповідачем при призначенні пенсії було зараховано страховий стаж 32 роки 23 дні, до якого не було зараховано період роботи з 14.05.1990 по 26.04.1996 на НПО «МОКОМ» (АТЗТ «МОКОМ»). При цьому, відповідач посилався на розбіжність між датою звільнення та датою наказу, яка є більше місяця, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58».
Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
20.08.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши на те, що позивач був повідомлений про можливість зарахування до страхового стажу періодів роботи з 14.05.1990 по 26.04.1996 на НПО «МОКОМ» (АТЗ «МОКОМ») при наданні відповідних документів (довідок, виписок із наказів про прийом та звільнення з роботи та інше). Позивачем відповідно до вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 №637 уточнюючих довідок надано не було, тому зарахувати зазначені періоди роботи у відповідача законних підстав не було.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 після досягнення 60 років звернувся 19.03.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.
На підставі звернення позивача з 20.03.2021 йому було призначено пенсію.
20.04.2021 позивач звернувся до Лівобережного об`єднання управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив надати наступну інформацію:
-який загальний трудовий стаж було взято Лівобережним об`єднанням управлінням Пенсійного фонду у Дніпропетровській області для здійснення нарахування пенсії за віком;
-робота, на яких підприємствах була врахована для обчислення загального трудового стажу;
-робота, на яких підприємствах не була врахована для обчислення загального трудового стажу та з яких причин.
Позивач вважає, що незарахування відповідачем всіх періодів його роботи до загального трудового стажу порушує права на отримання пенсії в більшому розмірі, відповідно до кількості років страхового стажу, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.
При вирішення спору суд виходить з наступного:
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
(ч.1, ч. 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Умовами п. 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи
Дослідивши записи трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 за спірний період роботи з 14.05.1990 по 26.04.1996 суд встановив:
Запис №7 -14.05.1990 ОСОБА_1 було прийнято до «НВО «МОКОМ» м. Дніпропетровська інженером старшим у відділ капітального будівництва відповідно до наказу №104/1 від 15.05.1990;
Запис №14 -26.10.1996 ОСОБА_1 було звільнено по переводу в ТОВ «Центр молодіжного будівництва» за п. 5 ст. 36 КзПП України відповідно до наказу №18-к від 26.04.1996;
Запис №15 -29.04.1996 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника відділу постачання до ТОВ «Центр молодіжного будівництва» відповідно до наказу №5 від 29.04.1996.
Щодо дати запису звільнення і дати наказу, суд вважає помилковими висновки відповідача, щодо неможливості зарахувати спірний період у зв`язку із розбіжностями у даті.
У вказаних датах не збігається лише місяць, а наступна запис починається з 29.04.1996, отже враховуючи хронологічний порядок заповнення трудової книжки після дати 26.10.1996 не могла бути зроблена запис із датою 29.04.1996.
Станом на 26.10.1996 АТЗТ «МОКОМ» вже не існувало, що вбачається з архівної копії розпорядження виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 05.07.1996 №547-р «Про скасування державної реєстрації акціонерного товариства закритого типу «МОКОМ».
Відповідачем не зараховано вказані періоди роботи позивача до страхового стажу на підставі того, що вони були внесені до трудової книжки з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, а саме у зв`язку з розбіжністю між датою звільнення з АТЗТ «МОКОМ»-26.10. та датою наказу більше місяця.
За змістом з ч. 3 ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і ч. 1 ст. 108 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Пунктом. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Тобто, органи Пенсійного фонду України при призначенні/перерахунку пенсії мають право перевіряти обґрунтованість видачі документів, достовірність поданих відомостей та у разі необхідності вимагати додаткових уточнюючих документів на підтвердження записів. Натомість в даному випадку відповідач підійшов до питання зарахування періодів роботи позивача до загального трудового стажу формально.
Отже, суд не погоджується із висновком відповідача, що такі неточності можуть слугувати наслідком не зарахування певних періодів роботи.
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників
Відповідно до п. 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Пунктами 2.3.,2.4 Інструкції встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній .
Відповідно до п.1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано вказані періоди роботи позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.139,242-246,255,262,295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 14.05.1990 по 26.04.1996 в НПО МОКОМ (АТЗТ МОКОМ) страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона