Справа № 580/6335/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Справа № 580/6335/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого органу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича (далі - Відповідач) про^

- зобов`язання Відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 64300018;

- зобов`язання Відповідача вчинити дії, спрямовані на виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 64300018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у виконавчому провадженні № 64300018 приватним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка є чинною, а тому відсутні підстави для винесення постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження та для виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що їй незрозуміло, що саме знаходиться у виконавчому провадженні № 64300018, що Відповідач не надав копії цього виконавчого провадження в копіях та в завіреному стані, а тому на переконання Апелятки, її скарга підлягає задоволенню.

Також, Апелянтка посилається на норми Конституції України та ст. 6 Конвенції і наполягає на задоволенні її позову.

З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволення її позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 та від 10.11.2021 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. перебувало виконавче провадження № 64300018 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди № 59205479, виданої 24.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про стягнення основної винагороди приватного виконавця у сумі 24495,29 грн.

28.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №64300018 про повернення виконавчого документа стягувачу.

10.08.2021 стягувач у виконавчому провадженні № 64300018 - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. надіслала приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Бурмазі Є.А. повідомлення про виконання у повному обсязі виконавчого документу.

10.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. винесені постанови ВП№64300018: про зняття арешту з майна; про зняття арешту з коштів; про скасування процесуального документу.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, наступних виконавчих документів: виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) (стаття 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 9 Закону № 1404-VІІІ єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону № 1404-VІІІ відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством чітко визначено підстави та порядок винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в цьому випадку відповідні підстави відсутні, оскільки до отримання від стягувача повідомлення про виконання боржником своїх обов`язків приватним виконавцем вже було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VІІІ.

При цьому, судова колегія відзначає, що така постанова приватного виконавця є чинною. Доказів зворотного суду не надано.

Водночас, наявність вказаної постанови виключає правові підстави для прийняття у цьому ж виконавчому провадженні постанови про його закінчення.

Крім того, прийняття зазначеної постанови про повернення виконавчого документу стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VІІІ унеможливлює виключення відомостей про Позивачку як боржника з Єдиного реєстру боржників.

Разом з тим, апеляційний суд ще раз наголошує, що ст. 9 Закону № 1404-VІІІ визначено вичерпний перелік правових підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників і в даному випадку такі підстави відсутні.

Також, судова колегія зазначає, що приписами ст.ст. 2, 245 КАС України визначено завдання адміністративного судочинства та способи захисту порушеного права позивача. Втім, у даному випадку Позивачкою не оскаржується жодне рішення, дія чи бездіяльність Відповідача, а лише заявлено позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії, що в сукупності з вищевикладеним вказує, крім іншого, на обрання нею неправильного способу захисту.

Доводи Апелянтки про те, що їй незрозуміло, що саме знаходиться у виконавчому провадженні № 64300018, що Відповідач не надав копії цього виконавчого провадження в копіях та в завіреному стані, а тому на переконання Апелятки, її скарга підлягає задоволенню, апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

При цьому, судова колегія зазначає, що Апелянтка не була позбавлена права ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження в порядку, передбаченому законодавством, та з матеріалами судової справи.

Разом з тим, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення.

Посилання Апелянтки на норми Конституції України та ст. 6 Конвенції не доводять наявності підстав для задоволення позову в цій справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), викладені, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58), відповідно до яких принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Водночас, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (пункт 29).

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення цього адміністративного позову.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 16.11.2021.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова