Справа № 420/3197/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3197/21
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної допомоги у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання, за період з 10 вересня 2020 року по теперішній час;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну допомогу у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) ІПН отримувача НОМЕР_2 за період з 10 вересня 2020 року по теперішній час;

- визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не видання ОСОБА_1 посвідчення ветерана військової служби;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати ОСОБА_1 посвідчення ветерана військової служби.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ст.1 Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей" він має право на щомісячну допомогу у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання. З метою одержання статусу ветерана військової служби та гарантованої державою матеріальної допомоги, позивач звернувся до Одеського ОТЦКСП, однак відповідачем не виплачується відповідна допомога, як і не надано позивачу статусу ветерана війни.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що згідно наказу військового прокурора Південного регіону України від 10.09.2020 року №883к, виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 здійснено на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ.

Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не був звільнений з військової служби у зв`язку зі скороченням чисельності Збройних Сил України в ході їх реформування, звільнення позивача було обумовлено реформуванням військових прокуратур, які не входять до структури Збройних Сил України.

Тобто позивача не можливо вважати таким, що був звільнений з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, оскільки він не займав посаду у складі Збройних Сил України, на день свого звільнення, а тому і не має права на видачу йому посвідчення і нагрудного знака «Ветеран військової служби».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної допомоги у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання за період з 10 вересня 2020 року по 12 липня 2021 року.

Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну допомогу у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) ІПН отримувача НОМЕР_2 за період з 10 вересня 2020 року по 12 липня 2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не видання ОСОБА_1 посвідчення ветерана військової служби.

Зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати ОСОБА_1 посвідчення ветерана військової служби.

Не погодившись з прийняти рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно вимог чинного законного законодавства, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", зокрема, є наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку, який у відповідача відсутній, оскільки позивача звільнено з органів прокуратури. Крім того, апелянт наголосив, що позивача звільнено з органів прокуратури, а не Збройних Сил України, отже він не має право на виплату щомісячної грошової допомоги.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

З липня 2001 року по серпень 2012 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій прокуратурі Південного регіону.

Згідно витягу з наказу Міністра оборони України від 10.07.2012 року №552 (по особовому складу), відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підполковника юстиції ОСОБА_1 , начальника відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) (т.1 а.с.10).

Наказом прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 14.08.2012 року №23к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави військової прокуратури та призначено на аналогічну посаду у новостворену спеціалізовану прокуратуру (т.1 а.с.11).

30 червня 2016 року Міністром оборони України укладено контракт з ОСОБА_1 про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (т.1 а.с.12-15).

04 липня 2016 року наказом військового прокурора Південного регіону України від №354к, звільнено радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у військовій сфері управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Південного регіону України з 04 липня 2016 року у зв`язку зі вступом на військову службу (п.3 ст.36 КЗпП України) та призначено підполковника юстиції ОСОБА_1 начальником відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у військовій сфері управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Південного регіону України, та зараховано до списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України (т.1 а.с.16).

10 вересня 2020 року наказом Міністра оборони України №449 (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (т.1 а.с.17-25).

Наказом військової прокуратури Південного регіону України від 10.09.2020 року №883к, полковника юстиції ОСОБА_1 , з 10 вересня 2020 року звільнено з посади начальника відділу організаційного та правового забезпечення військової прокуратури Південного регіону України (т.1 а.с.26).

28 вересня 2020 року позивач звернувся з заявою до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, в якій просив на період працевлаштування виплачувати йому щомісячну допомогу у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання, а також надати статус ветерана військової служби (т.1 а.с.29-32).

19 жовтня 2020 року позивач звернувся до керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону зі зверненням в якому, зокрема, просив:

- надати до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси необхідну для прийняття правового рішення службову інформацію, а саме про те, що: « ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України - Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який передбачає ліквідацію військових прокуратур, як цілого військового організму, і на нього поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей»;

- надіслати до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси довідку про розмір мого посадового окладу та окладу за військове звання за посадою начальника відділу організаційного та правого забезпечення військової прокуратури Південного регіону України для нарахування та виплати щомісячної допомоги на період працевлаштування;

- видати позивачу аналогічну довідку про розмір посадового окладу та окладу за військове звання в трьох екземплярах (т.1 а.с.40-42).

05 листопада 2020 року листом №07-3799вих-20 Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону роз`яснила позивачу, що у відповідності до наказу Міністра оборони України від 10.09.2020 року №449 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.п.«г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). При цьому, за змістом зазначеного наказу Міністра оборони України на позивача повинні поширюватися гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей», про що підготовлено відповідного листа до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (т.1 а.с.43).

05 листопада 2020 року позивач звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зі зверненням в якому просив здійснити нарахування та виплату (з 10.09.2020 року до працевлаштування), ОСОБА_1 щомісячної допомоги у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання, а також видати посвідчення ветерана військової служби (т.1 а.с.33-36).

17 листопада 2020 року листом №12498 відповідач повідомив позивача, що Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за вих. №12424 від 16.11.2020 року зроблено запит до командування військової частини НОМЕР_3 щодо надання роз`яснення та доведення алгоритму дій в обласному військовому комісаріаті у разі звернення за виплатою зазначеної допомоги. Після надходження відповідних роз`яснень позивача буде повідомлено додатково (т.1 а.с.38).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на військовослужбовців військової прокуратури Південного регіону поширювалися усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що полковник юстиції ОСОБА_1 , з вислугою понад 20 років в календарному обчисленні, звільнений з військової служби на підставі нормативно-правового акту, який визначив процес реформування органів військової прокуратури та скорочення чисельності Збройних Сил України, має право на одержання посвідчення «Ветеран військової служби», а також має право на щомісячну допомогу у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання на підставі ст.1 Закону №1763-ІV від 15.06.2004 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (тут і далі в редакції до 19.09.2019 року).

Згідно приписів ч.1 ст.7 Закону 1697-VII, систему прокуратури України становлять:

1) Генеральна прокуратура України;

2) регіональні прокуратури;

3) місцеві прокуратури;

4) військові прокуратури;

5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Відповідно до ч.4 ст. 27 Закону № 1697-VII, військовими прокурорами призначаються громадяни з числа офіцерів, які проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну освіту за умови укладення ними контракту про проходження служби осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі.

Порядок проходження військової служби громадянами України у військовій прокуратурі визначається відповідним положенням, яке затверджується Президентом України.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України "Про прокуратуру" і проходять військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Частина 4 ст.83 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, передбачала, що на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

Пунктом 21 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-IX стаття 7 Закону № 1697-VII викладена в новій редакції, з якої вбачається, що після реформування органів прокуратури, існування військових прокуратур не передбачено. Як вбачається з п.3 Пояснювальної записки до проекту Закону № 113-IX, це обумовлено ліквідацією військових прокуратур.

Згідно пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" (ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).

Пунктом 21 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом:

1) військові прокуратури, прокурори та слідчі військових прокуратур припиняють виконувати свої повноваження у порядку та строки, визначені Генеральним прокурором.

До прийняття рішення про припинення повноважень військових прокуратур матеріально-побутове та інше забезпечення військових прокуратур здійснюється у порядку, встановленому Міністерством оборони України та Генеральною прокуратурою України;

На виконання вимог Закону №113-ІХ Генеральним прокурором видано наказ "Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)", відповідно до якого військових прокурорів зобов`язано розпочати роботу з підготовки до звільнення військовослужбовців військових прокуратур з військової служби з додержанням вимог законодавства у сфері проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із фактичною ліквідацією військових прокуратур виникли підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, відряджених з Міністерства оборони України для проходження військової служби до військової прокуратури, зокрема, Південного регіону України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється відповідним Положенням, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Пунктом 226 цього Положення визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі;

Відповідно до п.245 Положення, звільнення з військової служби військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, здійснюється посадовими особами, зазначеними в пункті 153 цього Положення, за поданням керівників державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, до яких вони відряджалися, без зарахування в розпорядження Міністерства оборони України.

Днем закінчення військової служби для таких військовослужбовців є день, зазначений у наказі (розпорядженні) про звільнення з посади в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, до яких вони були відряджені.

У разі закінчення строку дії контракту про проходження військової служби військовослужбовці, яких передбачається звільнити з посад в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, але немає можливості використати на військовій службі, звільняються з військової служби наказом посадової особи, яка приймала рішення про їх відрядження, у зв`язку із закінченням строку контракту.

За обставинами справи, наказом військової прокуратури Південного регіону України від 10.09.2020 року №883к, полковника юстиції ОСОБА_1 , звільнено з 10 вересня 2020 року з посади начальника відділу організаційного та правового забезпечення військової прокуратури Південного регіону України (т.1 а.с.26).

Наказом Міністра оборони України №449 (по особовому складу, п.23) ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (т.1 а.с.17-25).

Зазначеним наказом визначено стаж перебування позивача у Збройних Силах України - з 07.1996 по 08.2012 року та з 07.2016 року по 10.09.2020 року, що загалом становить 20 років та 02 місяці.

Статтею 1 Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" від 15 червня 2004 року № 1763-IV, що особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, надаються такі гарантії соціального захисту, зокрема:

- особам, звільненим з військової служби, які не мають права на пенсію, на період працевлаштування, але не більше одного року, виплачується щомісячна допомога у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання.

У разі реєстрації в установленому порядку цих осіб у державній службі зайнятості зазначена виплата не здійснюється (п.3);

- військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні або 25 та більше років у пільговому обчисленні (п.12).

Аналогічні положення щодо виплати щомісячної допомоги викладені в абз.2 п.1.4 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року.

Абзацом 1 цього пункту визначено, що така допомога виплачується обласними військовими комісаріатами.

За обставинами справи, позивач не набув право на пенсію, ані відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ані відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (справа № 420/3953/20).

Згідно довідки Одеського обласного центру зайнятості від 26.01.2021 року № 493/03/42-21, ОСОБА_1 протягом 2020 року в філіях Одеського обласного центру зайнятості та базових центрах зайнятості Одеської області не реєструвався, як безробітний, та не отримував допомогу по безробіттю (т.1 а.с.45).

Статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві встановлює Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" № 203/98-ВР від 24 березня 1998 року.

Статтею 10 цього Закону визначено, що посвідчення та нагрудні знаки ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

Ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1601 від 30.08.1999 року

За приписами п.3 Порядку № 1601, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є, зокрема, наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку - для осіб, зазначених у пункті 5 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.).

Судова колегія також враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з відповіді відповідача, наданого позивачу 17.11.2020 року № 12498, відповідач не заперечує право позивача на отримання грошової допомоги та посвідчення, однак зазначає, що чинні нормативно-правові акти недостатньо регулюють спірні питання, а тому відповідач звернувся за роз`ясненнями до командування військової частини НОМЕР_3 . Жодних відповідей чи аргументованих заперечень відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що загальна вислуга років перебування на військовій службі в календарному обчисленні складає 20 років 2 місяці 26 днів, а тому позивач, полковник юстиції ОСОБА_1 , з вислугою понад 20 років в календарному обчисленні, звільнений з військової служби на підставі нормативно-правового акту, який визначив процес реформування органів військової прокуратури та скорочення чисельності Збройних Сил України, має право на одержання посвідчення «Ветеран військової служби», а також має право на щомісячну допомогу у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання на період працевлаштування на підставі ст.1 Закону №1763-ІV від 15.06.2004 року.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 березня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко