Справа № 233/3883/21
Суддя: Левчук О. О.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/3883/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

при секретарі Рамазанової В.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №233/3883/21 за позовом:

ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1

до

Відділення поліції №2 (м. Тускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУНП у Львівській області, юридична адреса: 82200 Львівська область м. Трускавець вул. Івана Мазепи, 19А

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділення поліції №2 (м. Тускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУНП у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 12.08.2021р. відповідачем стосовно нього винесено постанову про справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00грн.

В постанові зазначено, що він (позивач ОСОБА_1 ) 12.08.2021 року о 11:21год. керував транспортним засобом марки «Тойота Корола» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Трускавець по вул. Стебницька, 23, та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, тим самим порушив вимоги п.8.5.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП України та у зв`язку із чим на нього було накладено адміністративний штраф в розмірі 340,00грн.

Вважає, що зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4624006 від 12.08.2021 року є незаконною, не обґрунтованою та недоведеною, тому є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідач порушив ст.35 Закону України «Про національну поліцію» і неправомірно відносно нього застосував поліцейських захід, оскільки не пред`явив своє посвідчення, що порушило його права та законні інтереси.

Оскільки він не рухався транспортним засобом, тому що останній було припарковано вже приблизно 15-20 хвилин на узбіччі та він тільки но підійшов до нього.

Крім того, оскаржувану постанову відповідач виніс «на місці вчинення правопорушення», тому він не мав можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а саме: подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення винесена із грубими порушеннями прав позивача (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та вимог чинного законодавства України щодо її винесення, така постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

З винесеною постановою він не згодний і вважає її такою, що не відповідає вимогам закону є протиправною та підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим, позивач просить скасувати вище вказану постанову та провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання по справі на 03.09.2021 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, письмового відзиву не надав.

Відповідно до ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

ВСТАНОВИВ:

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Основного Закону).

Згідно зі ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст.77 КАС України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 (справа №1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАО №4624006 від 12.08.2021 року, винесеної інспектором Відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Березяк В.М., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00грн.

В оскаржуваній постанові серії ЕАО №4624006 від 12.08.2021 року вказується, що 12.08.2021 року о 11:21год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Тойота Корола» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Трускавець по вул. Стебницька, 23, та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, тим самим порушив вимоги п.8.5.1 ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відзив не надав, будь-яких доказів, встановлених ст.251 КУпАП, на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача.

При цьому, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідач жодних доказів на підтвердження порушення позивачем вимог п.п.8.5.1 ПДР України не надав і в постанові не зазначив.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксація порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оспорювана постанова не відповідає приписам ч.3 ст.283 КУпАП та належних та допустимих доказів факту, того що позивач здійснив порушення вимог п.8.5.1 ПДР.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, оскаржувана постанова серії ЕАО №4624006 від 12.08.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, можливо визнати протиправною, та остання підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст.132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.

Вимоги позивача за своєю сутністю стосуються оскарження постанови правозастосовного органу у справі про адміністративне правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі №21-1410а16 висловлена правова позиція, згідно з якою у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУпАП, ст.ст.2, 3, 4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Згідно із ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908грн. 00коп., за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУНП у Львівській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.121 КУпАП, ст.ст.6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 (м. Тускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4624006 від 12.08.2021 року, винесену інспектором Відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Березяк Володимиром Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340грн. 00коп.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького міжрайонного відділу поліції ГУНП у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.11.2021 року.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук