Справа № 210/92/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 210/92/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі

за позовом Департаменту патрульної поліції

до ОСОБА_1

про стягнення матеріальних збитків, -

в с т а н о в и в :

Департамент патрульної поліції звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції кошти в загальному розмірі 197423,37 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції в рахунок відшкодування заподіяної шкоди суму 8730,97 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 обіймав посаду інспектора патрульної поліції в Управлінні, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2018 о 05 год. 50 хв. у м. Кривому Розі по вул. Нікопольське Шосе, біля електроопори № 1, водій - поліцейський Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Дикий С.А., керуючи транспортним засобом RENAULT DASTER, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду - дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження. Департаменту патрульної поліції спричинено матеріальні збитки.

Департаментом патрульної поліції проведено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю службового автомобіля RENAULT DASTER, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням інспектора Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі ДПП Диким С.А.

За результатами службового розслідування складено висновок від 24.07.2018, з якого вбачається, що факт дорожньо-транспортної пригоди за участю службового автомобіля RENAULT DASTER, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 визнано таким, що найшов своє підтвердження.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2018 у справі № 210/2551/18 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 30.10.2018 № 16/12.2/25 Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT DASTER, номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 118671,04 грн. У висновку експерта зазначено, що повна вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей складає 197423,27 грн.

Вважаючи наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, Департамент патрульної поліції звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

При вирішення справ вказаної категорії пріоритетними є норми спеціального законодавства, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що на поліцейського, як на працівника, поширюється трудове право, отже при вирішенні даного спору слід керуватись Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Статтею 130 Кодексу законів про працю України визначено загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Статтею 132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Статтею 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;

8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Під час розгляду адміністративної справи судом не встановлено наявність жодного з зазначених випадків.

Суд зазначає, що факт спричинення завданої внаслідок ДТП прямої дійсної шкоди роботодавцю є встановленим, підтвердженим та не заперечується відповідачем. Однак, в даному випадку матеріальна відповідальність працівника у відповідності до ст. 132 КЗпП України обмежується розміром середнього місячного заробітку.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за пошкодження автомобіля. Відповідач може нести лише обмежену матеріальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості застосування до спірних правовідносин норм цивільного законодавства, оскільки цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони по відношенню до другої, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалам справи підтверджено, що транспортний засіб було пошкоджено під час виконання відповідачем трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем не засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності, а засновані на адміністративному (владному) підпорядкуванні, а тому до спірних правовідносин мають застосовуватися норми трудового, а не цивільного законодавства.

Стосовно доводів апелянта, що ОСОБА_1 був посадовою особою Управління патрульної поліції, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а тому має нести повну матеріальну відповідальність, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки у розумінні статті 132 КЗпП України посадовими особами вважаються керівники, заступники керівників, а також інші службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих функцій.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року в адміністративній справі № 210/92/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 16 листопада 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повна постанова складена 16 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров