Справа № 140/5431/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

за результатами вирішення заяви про відвід судді

11 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/5431/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю представників позивача Сафулька С.Ф., Полетила П.С.,

представника відповідача Доменюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна митна служба України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі відповідач 1, СЛЕД Держмитслужби), Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г), Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про стягнення ненарахованої та неотриманої різниці заробітної плати, незаконно звільненого працівника, у зв`язку із зростанням посадового окладу за період з 21.01.2016 по 29.05.2020 в сумі 1091223,36 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10:30 год. 29.06.2021. 14.07.2021 ухвалами суду залучено у справу як співвідповідача Державну фіскальну службу України та продовжено строк підготовчого засідання в справі. 04.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.30 год. 04.10.2021.

В судовому засіданні представником позивача подано заяву про відвід судді Денисюка Р.С. з підстав, визначених пунктом 4 частини 1 статті 36 КАС України.

Заява мотивована тим, що наявні обставини, які викликають сумнів в неупередженості і об`єктивності судді, оскільки останнім наперед було оцінено підставу для зупинення провадження у даній справі та стягнення втраченого заробітку у зв`язку з підвищенням посадового окладу, і визнано, що особа позбавлена можливості стягнути дані кошти, оскільки спір було вже вирішено. Такі висновки головуючим зроблено при розгляді справи №140/6783/21, в якій представник позивача брав участь. Вказує на ситуацію за якої існує відкритий професійний конфлікт через наперед висловлену правову позицію. З цих підстав просять заяву задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача вказану заяву підтримали із підстав у ній викладених.

Представник відповідача 1 проти задоволення заяви про відвід заперечив.

Відповідно до частини 3 статті 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно частини 4 статті 40 КАС України, визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява представника позивача про відвід судді Денисюка Р.С. не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року№475/97-ВР) гарантує право кожного на справедливий суд, що передбачає розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

В КАС України інститут відводу (самовідводу) судді, що має на меті гарантування безсторонності суду, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, передбачений статтями 36, 37 КАС України, якими визначено підстави для відводу (самовідводу) судді. У заяві про відвід позивач посилається на статтю 36 КАС України. Зокрема, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Підстава, визначена пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України для відводу судді є оціночною категорією.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу. Відвід судді як одна із гарантій права на справедливий суд повинен ґрунтуватися на очевидних обставинах, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При вирішенні заяви позивача про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності) як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

У справі П`єрсак проти Бельгії (справа №08692/79, рішення від 01.10.1982) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості; її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії (заява №10486/83) зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії (серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30 рішення від 24.02.1993) ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Як вбачається із заяви позивача, основним аргументом, які, на його думку, викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суду, є те, що у справі №140/6783/21 з аналогічними позовними вимогами, що й у даній справі суддя Денисюк Р.С. відмовив в зупиненні провадження у справі та постановив рішення про закриття провадження в справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України. Позивач переконаний, що до вирішення справи за його позовом у судді Денисюка Р.С. могла скластися упереджена думка, що може вплинути на об`єктивне і неупереджене прийняття ним рішення.

З приводу наведеного суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, саме побоювання представника позивача щодо результатів розгляду його справи не є чинником, який об`єктивно може свідчити про упередженість та небезсторонність суду. Тому суд вважає, що заява позивача ґрунтується лише на припущеннях та не містить об`єктивних доводів на підтвердження обставин для відводу суді на підставі статті 36 КАС України.

Інших обставин, які можуть бути підставами для відводу судді Денисюка Р.С., що визначені статтею 36 КАС України, представник позивача не вказав.

Оскільки наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Денисюка Р.С. при розгляді даної справи, належними та допустимими доказами не підтверджено, відтак, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 243 ч.3, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про відвід судді відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст ухвали складено 16.11.2021