Справа № 420/9626/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9626/21

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. Дата і місце ухвалення: 13.08.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 77% до 70%, та у проведенні перерахунку пенсії та виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 р., виходячи із розрахунку 77% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року по справі №420/1379/21, 22.03.2021 було здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року.

При цьому територіальний орган пенсійного фонду безпідставно зменшив основний розмір пенсії позивача з 77% на 70% від сум грошового забезпечення та обмежив з 01.04.2019 виплату пенсії максимальним розміром.

На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, та порушують його право на належний соціальний захист.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 77% до 70%, та у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з 01 квітня 2019 р., виходячи із розрахунку 77% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до ст. 13 Закону №2262 у розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 №ЮО87697 станом на 01.04.2019 року за рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/379/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, що не були враховані при перерахунку пенсії станом на 01.01.2018 року на виконання рішення по справі 420/870/20.

Апелянт вказує на відсутність підстав для виплати пенсії у розмірах більших ніж передбачено ст. 2 Закону №3668, оскільки це призведе до порушення Головним управлінням законодавства. Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року, оскільки перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її підвищення в період дії загальної норми ст. 2 Закону №3668, до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті. Відтак, на думку відповідача, передбачені ст. 2 Закону №3668 обмеження застосовані до позивача правомірно.

Також, апелянт звертає увагу апеляційного суду на пропуск позивачем строку звернення до суду відповідно до ст.122 КАС України.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 після звільнення з військової служби, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено та виплачується пенсія за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Органом, яким здійснюються призначення пенсії, її перерахунок та виплата, є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року по справі №420/870/20 (яке набрало законної сили) підтверджено право позивача на розмір пенсії, виходячи з розрахунку 77 відсотків від суми відповідного грошового забезпечення.

Відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі №420/379/21, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 р. з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року, та виплачується з квітня 2021 року пенсія, виходячи з розрахунку 70 відсотків (замість 77 відсотків) від суми відповідного грошового забезпечення з виплатою максимального розміру пенсії (до виплати) - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з перерахунком пенсії позивача від 1 квітня 2021 року враховано суму грошового забезпечення для обчислення пенсії: посадовий оклад 7750 грн., оклад за військове звання - 1410 грн., надбавка за вислугу років 50 % - 4580 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 10 % - 775 грн.. надбавка за особливості проходження служби 65 % - 8931 грн.. премія 35 % - 2712,50 грн.. всього: 26158,50 грн., основний розмір пенсії 70 % грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 18310,95 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії - 17690 грн., та зазначений розмір пенсії виплачується Позивачу.

Такі дії відповідача на думку позивача не відповідають вимогами чинного законодавства, є протиправними та порушують його право на належний розмір пенсійного забезпечення, в зв`язку з чим, останній звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.
Відтак суд зауважив, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивачу з 77 % від відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року є протиправними.
Крім того, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальним розміром. Відтак, відповідач протиправно обмежує максимальним розміром суму належної позивачу пенсії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на момент призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеского окружного адміністративного суду у справі №420/870/20 встановлено, що призначений за вислугу років розмір пенсії позивача складає 77% відповідного грошового забезпечення.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII) внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №640/19928/18 та від 25 березня 2020 року у справі № 804/175/1638/18 (262СП/804/3953/18).

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 77% до 70%, та у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року.

Стосовно перерахунку пенсії позивача без обмеження граничним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із Законом України від 24.12.2015 № 848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016р..

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016№ 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року нечинною є ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Відтак, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Вищевказане свідчить, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо помилкового застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону №3668-VI.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області у перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є такою, яка не ґрунтується на законі. Зокрема, в даному випадку така відмова за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як то передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року по справі 347/2083/16, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 2 Закону №3668, оскільки в даному випадку норми спеціального Закону до якого відсилають положення вказаної статті ст. 2 Закону №3668 визнано протиправними та нечинними, крім того, обставини вказаної справи не є тотожними до обставин даної справи.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з 01 квітня 2019 р., виходячи із розрахунку 77% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.12.2020 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, колегія судів зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем строків звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених в довідці про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, позивач дізнався з листа Головного управління ПФУ в Одеській області від 05.05.2021 року №7233-6451/Р-02/8-1500/2, яким його повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії, а з даною позовною заявою позивач звернувся до суду 08.06.2021р., тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області України залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 листопада 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук