Справа № 480/6891/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року справа №480/6891/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.

представника позивача - Ковальчука І.В.

представника відповідача - Кирилкіної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6891/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Державну міграційну службу України проінформувати Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Службу Безпеки України, Національну поліцію України, Міністерство закордонних справ України та Національний банк України про скасування наказу Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 і бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , та необхідність вилучення із баз даних загублених, викрадених та оголошених недійсними документів, відомостей про визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , а також вилучити відомості про визнання недійсними (анулювання) цих паспортів із відповідної бази даних Державної міграційної служби України

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим Залізничним РВ у м.Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим 16.10.2012р., та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим 30.10.2012 органом 0101 (АР Крим).

Отримавши листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15.06.2021, позивачу стало вперше достовірно відомо про направлення Державною міграційною службою України 15 вересня 2016 на адресу Адміністрації ДПС України листа про оголошення бланків паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , недійсними у зв`язку із їх залишенням на тимчасово окупованих територіях. Також, у своєму листі від 09.07.2021 відповідач, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, вперше повідомив про видання ним 30 серпня 2016 наказу №218, яким визнано недійсними (анульовано) бланки паспортів громадянина України, у тому числі, бланк паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Наказ мотивований лише фактом тимчасової окупації АР Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей. При цьому, відповідач не наводить фактичних обставини, які стали підставою для визнання недійсними бланків паспортів, що були оформлені на ім`я позивача.

Прийнявши рішення, оформлене наказом №218 від 30.08.2016, про визнання недійсними (анулювання) бланків паспортів, відповідач проінформував відповідні державні органи, а саме: Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Службу Безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України та Національний банк України про визнання недійсними (анулювання) паспортів громадянина України, якими було документовано позивача. Зокрема, Адміністрацію Державної прикордонної служби України на підставі листа відповідача від 15.09.2016 до бази даних «Загублені, викрадені та оголошені недійсними документи» внесені відомості про бланки паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

На думку позивача, спірний наказ є необгрунтованим, оскільки вказані бланки паспортів було використано для оформлення паспортів на ім`я ОСОБА_1 ще 16.10.2012 та 30.10.2012, тобто задовго до окупації Російською Федерацією території Криму, яка мала місце в лютому 2014 року.

Державна міграційна служба України у відзиві на позов зазначає, що наказ ДМС «Про визнання недійсними бланків» від 30.08.2016 № 218 прийнято у зв`язку із тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької і Луганської областей.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (далі - Положення) ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Підпунктами 10, 33 пункту 4 Положення передбачено, що ДМС здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства.

Таким чином, контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства, а також питання оформлення та видачі документів, що підтверджують таке громадянство, належить до повноважень ДМС.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон), Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (далі - Порядок № 215).

Порядком № 215 визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громи України, а також процедуру подання цих документів та провадження за виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Питання документування паспортом громадянина України у зазначений позивачем період було врегульовано Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ від 13.04.2012 № 320 (далі - Порядок № 320), яким визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України за місцем його проживання за умови звернення із визначеним переліком документів, зокрема, при оформленні паспорта громадянина України, особа, додатково подає документ, що підтверджує громадянство України.

У ДМС України відсутній централізований облік набуття фізичними особами громадянства України за територіальним походженням, усі відомості та матеріали зберігаються в територіальному органі ДМС України, який прийняв рішення по справі.

Відповідно, відомості щодо рішень про набуття фізичними особами громадянства України за територіальним походженням, прийнятих ГУ ДМС України в АР Крим, та матеріали провадження зберігались в ГУ ДМС України в АР Крим.

Крім того, в період 2012 року централізований облік оформлення та видачі паспортів громадянина України не здійснювався, усі відомості та матеріали зберігались в територіальному підрозділі органів МВС України (в подальшому в територіальному підрозділі ДМС України), який прийняв рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України.

Також, відповідно до пункту 2 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231, (що діяв на момент оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон), здійснюється виключно громадянам України.

Згідно з поданими позивачем матеріалами, він є уродженцем Об`єднаних Арабських Еміратів.

У ДМС відсутнє будь-яке підтвердження щодо підстав набуття або належності позивача, відповідно до вимог Закону до громадянства України.

Також відсутній Указ Президента України про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до статті 9 Закону, що підтверджується листом від Адміністрації Президента України від 18.05.2016 № 20-13/152.

Враховуючи зазначене, відсутня інформація щодо наявності правових підстав оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України та, як наслідок, паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, представник відповідача зауважує, що позивачем взагалі не зазначено на підставі якої статті Закону останній набув громадянство України. Також, не зазначено, коли та яким чином, на підставі яких документів громадянин ОАЕ прибув на територію України.

Ухвалою суду від 08.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 19.10.2021 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача Ковальчук І.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Кирилкіна А.М. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини.

16.10.2012 Залізничним РВ у м.Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження ОАЕ, був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.17-21).

30.10.2012 ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий органом 0101 (АР Крим) (а.с.22).

Наказом Державної міграційної служби України від 30.08.2016 № 218, у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", ураховуючи положення статті 7 Закону України "Про основи національної безпеки України", визнано недійсним (анульованим) бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 (а.с. 27).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про громадянство України" громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

За приписами частини першої ст. 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Пунктом першим ст. 5 Закону України "Про громадянство України" визначено, що документами, які підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

На момент виникнення спірних правовідносин був чинним Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320, який був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401 (далі по тексту - Порядок №320).

Відповідно до п. 10.4 Порядку № 320 погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Якщо паспорт, який підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається повідомлення за формою, наведеною у додатку 21 цього Порядку.

У випадках знищення паспортів, зіпсованих при заповненні, у Книзі обліку проставляється відмітка про псування паспорта із зазначенням номера і дати затвердження акта про знищення паспорта, а в графі 1 наклеюється вирізка з бланка паспорта громадянина України, де зазначено серію і номер паспорта.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі по тексту - Порядок №302, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 39 Порядку № 302 за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.

Особа, стосовно якої громадянство України припинено відповідно до Закону України "Про громадянство України", зобов`язана у порядку та строки, встановлені законодавством про громадянство України, повернути паспорт територіальному підрозділу ДМС, що здійснив його оформлення та видачу (п. 40 Порядку № 302).

Забороняється вилучення в особи паспорта, крім випадків, передбачених законом, зокрема взяття паспорта в заставу (п. 43 Порядку № 302).

Пунктом 44 Порядку № 302 передбачено, що територіальні органи чи територіальні підрозділи ДМС мають право вилучити, а також тимчасово затримати паспорти, які оформлені з порушенням вимог законодавства, підроблені, або в інших випадках, передбачених законом. Під час вилучення або тимчасового затримання паспорта складається відповідний акт встановленого МВС зразка та видається відповідна довідка.

За приписами п. 45 Порядку № 302 паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 №380 (380-2004-п)(далі - Правила), що діяли на 2012 рік, визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дають право цій особі на виїзд з У країни і в`їзд в Україну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152 в редакції від 12.12.2014, яка діяла на момент видання ДМС України наказу Державної міграційної служби України від 30.08.2016 № 218 «Про визнання недійсними бланків документів», затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилущення, (далі по тексту - Порядок № 152).

Згідно з п. 55 Порядку № 152 паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища, імені та по батькові; 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження); 3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання; 4) припинення громадянства особи; 5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон; 6) смерті особи, якій було видано такий паспорт; 7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що у спірному наказі від 30.08.2016 року № 218 "Про визнання недійсними бланків" відсутнє посилання на норму Закону України "Про громадянство України" або будь-якого іншого нормативно-правового акту, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуваний наказ (а.с.27).

Вказівка у вступній частині наказу на ст.7 Закону України "Про основи національної безпеки України" та постанову Кабінету Міністрів України від 17.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" не може бути підставою для визнання недійсним бланку паспорту, оскільки зазначені правові акти не регулюють спірних відносин.

Вищезазначене унеможливлює встановити правову підставу винесення спірного наказу.

У додаткових поясненнях представник відповідача зазначає, що оскаржуваний наказ винесено на підставі п. 5.1 Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, обліку, передачі та знищення бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС України, затвердженої наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2012 №153 (далі по тексту - Інструкція № 153), відповідно до якого недійсними бланками вважаються зіпсовані (при виготовлені документа), анульовані (дія не відбулася), дефектні (відсутність або пошкодження захисної сітки, друкованого тексту, водяних знаків, серій або номерів на бланках, наявність дубльованих номерів тощо), відсутні (що виявлено при відкритті пачки) та викрадені.

Тобто, на думку представника відповідача, бланки паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 були визнані недійсними як такі, дія яких не відбулася (анульовані).

Суд звертає увагу на те, що вищевказана Інструкція № 153 не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а відтак, не є нормативно-правовим актом, а є виключно внутрішнім документом ДМС України.

Так, за визначенням пункту 1.4 розділу 1 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року №34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661 (в редакції, чинній на час прийняття Інструкції № 153), нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

За приписами п.1 Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03 жовтня 1992 року №493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України (п.2 Указу Президента України № 493/92).

У відповідності до п.3 Указу нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

На виконання Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03 жовтня 1992 року 493/92 постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер (далі по тексту - Порядок № 731).

Пунктами 2-3 вказаного Порядку № 731 (в редакції, чинній на час прийняття Інструкції № 153) передбачено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

На державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами "Для службового користування", "Особливої важливості", "Цілком таємно", "Таємно" та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

Згідно з 5.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661 нормативно-правові акти, які занесені до Державного реєстру, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не встановлено самими актами, але не раніше дня їх офіційного опублікування.

За приписами п.5.6 цього Порядку суб`єкти нормотворення направляють нормативно-правові акти для виконання лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування.

У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, не тягнуть за собою правових наслідків і не можуть бути підставою для регулювання відповідних правовідносин, застосування санкцій до фізичних та юридичних осіб за невиконання приписів, що в них містяться.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Інструкція № 153 не є належною нормативною підставою для визнання недійсним бланку паспорту позивача, та відхиляє посилання відповідача на вказану Інструкцію № 153 як на доказ правомірності спірного наказу.

Разом з тим, суд зазначає, що дані бланки паспортів не можуть вважатися недійсними як такі, дія яких не відбулася, оскільки у 2012 році вказані бланки було використано для видачі позивачеві паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , якими користувався ОСОБА_1 з 2012 року.

Судом з пояснень представника відповідача встановлено, що фактично підставою для визнання недійсними паспортів позивача слугувало твердження відповідача про те, що оформлення паспортів ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог законодавства.

Проте, згідно з п. 46 Порядку № 302 у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Відповідно до п. 47 Порядку № 302 недійсні паспорти анулюються шляхом пробиття не менш як одного отвору в машинозчитуваній зоні, після чого знищуються.

Знищення недійсних паспортів здійснюється комісією в складі не менше трьох посадових осіб територіального органу та територіального підрозділу ДМС, яка складає акт про списання та знищення недійсних паспортів у трьох примірниках (п. 48 Порядку № 302).

Недійсні паспорти знищуються щомісяця згідно з актом про знищення недійсних паспортів (п. 49 Порядку № 302).

Територіальний підрозділ ДМС у випадках, передбачених пунктом 45 цього Порядку, з використанням відомчої інформаційної системи ДМС вносить до Реєстру інформацію про факт визнання недійсним та про знищення паспорта, який було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, або інформує про це територіальний підрозділ ДМС, що видав паспорт (у разі визнання недійсним чи знищення паспорта зразка 1993 року) (п.50 Порядку № 302).

Судом встановлено, що Державною міграційною службою України не проводилась службова перевірка за фактом оформлення бланку паспорту з порушенням вимог законодавства, висновок за результатами перевірки не складався.

Як пояснив представник відповідача в суді, проведення перевірки правомірності видачі паспортів, за результатами якої винесено оскаржуваний наказ, здійснено в рамках реалізації Державною міграційною службою своїх повноважень, передбачених Інструкцією № 153, Порядком № 302 та є звичайною діяльністю органів Державної міграційної служби.

При цьому, який саме документ, подія або законодавчий припис слугували фактичною передумовою для ініціювання проведення перевірки правомірності видачі бланку паспорту паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , представник відповідача пояснити не змогли.

Тимчасова окупація АР Крим, на яку посилається відповідач в оскаржуваному наказі, сама по собі не може вважатися належною підставою для прийняття рішення про визнання недійсними бланків паспортів позивача. Крім того, ця подія мала місце у 2014 році, в той час як рішення про визнання недійсним бланку паспорту ОСОБА_1 прийнято відповідачем лише у 2016 році.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем у спірних відносинах не дотримано процедуру визнання недійсним бланку паспорту, передбачену Порядком № 302.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту набуття громадянства України за територіальним походженням у порядку, визначеному законодавством, не є доказом правомірності дій відповідача у спірних відносинах та не спростовують факту недотримання відповідачем встановленого порядку визнання недійсними бланків паспортів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу від 30.08.2016 № 218 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про громадянство України", без дотримання вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного наказу в оскаржуваній частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державну міграційну службу України проінформувати Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Службу Безпеки України, Національну поліцію України, Міністерство закордонних справ України та Національний банк України про скасування наказу Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 і бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , та необхідність вилучення із баз даних загублених, викрадених та оголошених недійсними документів, відомостей про визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , а також вилучити відомості про визнання недійсними (анулювання) цих паспортів із відповідної бази даних Державної міграційної служби України, суд зазначає, що вказані вимоги є передчасними, оскільки вказані дії відповідач зобов`язаний вчинити після скасування спірного наказу. Тобто, в цій частині права позивача ще не порушувалися.

Отже, в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх передчасністю.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення складений 17.11.2021.