Справа № 766/17295/21
Суддя: Шестакова Я. В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.,

секретар судового засідання Ференц А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в вересні 2021 року до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАО № 4796863 від 20.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.09.2021 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП в зв`язку з тим, що здійснив зупинку транспортного засобу на виїзді з прилеглої території, чим порушив п. 15.9.и ПДР України та на нього накладено штраф у розмірі 340 грн. З даною постановою не згоден, оскільки вона винесена без достатніх на то доказів з порушенням процедури розгляду справи, без встановлення обставин справи та здійснення замірів. Вважає, що його вина у скоєнні адміністративного правопорушення не доведена.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 28.09.2021 та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу заяву про розгляд справи без його участі за наявними в справі доказами.

На адресу суду подано письмовий відзив, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону. Надав диск з відео файлами, як доказ вчинення позивачем правопорушення.

В відповіді на відзив позивач зазначив, що окрім відеозапису з нагрудної камери патрульного, відповідачем не надано інших доказів вчинення ним правопорушення, відсутній опис обставин справи. Вважає наданий доказ неналежним, оскільки він не відображає відомості про вчинення правопорушення, а лише містить процес винесення постанови, крім того оптичний диск, як електронний доказ, не засвідчений електронним цифровим підписом. Також позивач, посилаючись на постанову Верховного суду від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а, стверджує, що належним доказом правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З постанови серії ЕАО № 4796863 від 20.09.2021 року, винесеної інспектором поліції УПП в Херсонській області вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 20.09.2021 об 15-10 год. в м.Херсоні на вул. Фрунзе,13 здійснив зупинку автомобіля Hyundai sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 на виїзді з прилеглої території, чим порушив п. 15.9.и ПДР України. Камера dm5122.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій та рішень суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином порушення правил зупинки, стоянки, створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1статті 72КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів , показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Дослідженими в справі доказами - відеофіксацією, наданої відповідачем, встановлено , що позивач не оспорює те, що він керуючи автомобілем Hyundai sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив його зупинку у зафіксованому місці ( м.Херсон вул.Фрунзе, 13), що є виїздом з двору. Під час розгляду справи позивач від`їхав від прилеглої території. Крім того з відео вбачається, що позивачу були роз`яснено його права при розгляді справи, будь-яких клопотань від нього не надходило. Таким чином представник відповідача дотримався передбаченої законом процедури щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що позивач фактично визнав вину у вчиненні правопорушення, так як саме він перебував за кермом автомобіля і вчинив порушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що належним доказом правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини.

Пунктом 2 підпункту з) частини 3 статті 265-4 КУпАП визначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

З наведеного видно, що КУпАП визначені випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Відео зйомка автомобіля, яким керував позивач містять інформацію про те, що водій здійснив зупинку безпосередньо на виїзді з прилеглої території, що є двором за адресою м.Херсон вул.Фрунзе, 13, з якого здійснюється в`їзд та виїзд транспортних засобів.

Так, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові серії ЕАО № 4796863, інспектором зазначено, що водієм транспортного засобу «Hyundai sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. Зазначення, що водієм транспортного засобу здійснено зупинку ближче 10 метрів від в`їзду/виїзду з прилеглої території в винесеній постанові відсутнє, тому твердження позивача, з посиланням на позицію Верховного Суду України щодо замірів відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, тим паче від краю перехрещуваної проїзної частини, є помилковими та зайвими та додаткового встановлення обставин такі факти не потребують.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

Тому, суд не може прийняти до уваги твердження позивача стосовно порушення процедури розгляду.

Щодо тверджень позивача про надання не засвідченого електронним цифровим підписом електронного доказу у виді диску з відеозаписом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

За ч. 4-5 ст. 99 КАС України учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Суд зазначає. що матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у адміністративному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файлу вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Оптичний DVD диск з відеофіксацією порушення з приладу є відповідними доказами передбаченими ст. 251 Кодексом України про адміністративні правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) повинен був встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до висновків Верховного Суду в справі № 751/6069/19, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Доводи позивача щодо визнання відеозапису неналежним доказом через відсутність електронного цифрового підпису суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідач надав відеозапис в оригіналі, що не потребує завірення ЕЦП.

Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 33/1539/16.

Отже, наданий відповідачем відеозапис є допустимим доказом.

Відеозапис поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Встановлені обставини в їх сукупності свідчать про обґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п.15.9 «и» ПДР України та законність притягнення позивача до відповідальності згідно ч.3 ст. 122 КУпАП.

При цьому Правилами дорожнього руху не вимагається при організації дорожнього руху додаткове встановлення дорожніх знаків, забороняючих зупинку транспортних засобів безпосереднього на виїзді з прилеглої території.

В свою чергу позивачем не надано жодних доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем п.15.4.и в ПДР України та позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 20.09.2021 року (серія ЕАО № 4796863) винесена інспектором УППП в Херсонській області у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП, відповідає вимогам закону, підстави її скасування відсутні, а відтак вимоги позову є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають і розцінює їх як намір позивача уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст. ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Шестакова

Повний текст рішення складено 17.11.2021 року