Справа № 653/1573/21
Суддя: Ковальчук Н. В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/1573/21
Провадження № 2-а/653/71/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 листопада 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Генічеську матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до рядового Капусти Владислава Сергійовича відділу ПП в АР Крим та м. Севастополі, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до інспектора патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Капусти Владислава Сергійовича, в якому просить:

1) визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАН № 4208624 від 15.05.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

2) справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та звільнити від відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 15 травня 2021 року поліцейським відділу ПП в АР Крим та м. Севастополі Капустою В.С. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4208624 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що 15 травня 2021 року о 05 год. 58 хв. за адресою: м. Генічеськ, пр-т Миру, 40, він керував транспортним засобом та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. При цьому, за вказаною адресою знаходиться Генічеський відділ поліції, в якому складалась постанова біля шостої години ранку. У позові ОСОБА_1 наполягає, що автомобіль Infiniti G35, з днз НОМЕР_1 , знаходився за адресою: м. Генічеськ, пр-т Миру, 30, і він не заперечує, що знаходився як в транспортному засобі, так і біля нього, тільки до 03 год. 59 хв., однак не керував ним. Позивач зазначає, що поліцейські вимагали у нього документи саме у цей час, і такі вимоги він вважав незаконними. Крім того, вказує, що документи у нього були, а саме у застосунку «Дія», однак поліцейські вимагали їх у паперовому виді.

ОСОБА_1 також посилається на те, що до постанови від 15.05.2021 серії ЕАН № 4208624 не додано жодних допустимих доказів, які б підтвердили, що він дійсно керував транспортним засобом та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс.

Ухвалою судді Генічеського районного суду Херсонської області від 04 червня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року, з огляду на те, що інспектор поліції не є належним відповідачем, а позивач заперечував щодо заміни відповідача у справі, співвідповідачем у справі залучено Департамент патрульної поліції.

У відзиві на позов представник Департаменту патрульної поліції вказує, що Генічеський район Херсонської області відноситься до районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони. При цьому у п. 11 постанови КМ України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим» вказано, що з метою вивялення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України «Про Державну прикордонну службу України» та «Про дорожній рух» у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.

Представник відповідача зазначає, що зупинивши правопорушника, інспектори поліції належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на транспортний засіб, а також посвідчення водія. Однак останній вимогу поліцейських не виконав, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, поліцейським було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення та складено постанову. За результатами розгляду до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Представник відповідача у відзиві вказує, що факт керування позивачем автомобілем зафіксовано на відеозаписі «IMG 3236», спілкування поліцейських з позивачем та поведінка останнього зафіксована на усіх інших відеозаписах на диску. У відзиві також зауважено, що позивач увесь час поводив себе з поліцейськими зухвало, провокував конфлікти, ображав їх, заважав виконувати функціональні обов`язки та намагався уникнути відповідальності. До відзиву долучено диск із відеозаписами.

Представник відповідача наполягає, що постанова винесена з дотриманням вимог законодавства, уповноваженою на те особою, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що поліцейські під`їхали до автомобіля. Поліцейський до нього підійшов, не представився, відмовився надати для огляду своє посвідчення. Позивач пояснив, що дійсно відмовився надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, оскільки нічого не порушував та не був учасником ДТП, а у поліцейського не було жодних підстав вимагати в нього ці документи, тому його вимога була незаконною.

Допитана у судовому засіданні як свідок за клопотанням позивача ОСОБА_2 повідомила, 15 травня 2021 року близько третьої години ночі вони з ОСОБА_1 зупинили машину на площі, перед ними під`їхала патрульна машина. Зазначила, що поліцейські їх не зупиняли, оскільки їх машина вже стояла на стоянці.

Відповідач Департамент патрульної поліції явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач інспектор патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Капуста Владислав Сергійович, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду також не прибув. Причин неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши наявні у справі докази, втановив такі обставини.

За змістом постанови від 15.05.2021 серії ЕАН № 4208624, винесеної відносно ОСОБА_1 , останній 15 травня 2021 року о 05 год. 58 хв. 59 с. у м. Генічеську по пр-ту Миру, 40, керував транспортним засобом та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.4а Правил дорожнього руху.

З відеозаписів на диску, наданого відповідачем, (« ОСОБА_1 (4)», « ОСОБА_1 (5)» та « ОСОБА_1 (6)») вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразову вимогу інспектора поліції відмовляється надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

На цих же відеозаписах так само зафіксовано вимоги ОСОБА_1 до поліцейського надати його посвідчення у розгорнутому вигляді, щоб він міг ідентифікувати та записати інформацію про службову особу. Позивач посилається на те, що поліцейський його вимоги не виконав. Доказів зворотнього відповідачами суду не надано.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4 Правил на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такі ж приписи містить стаття 16 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух», в якій зазначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) передбачено, що звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Відповідно до частини 3 статті 35 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Достатніх та достовірних доказів того, що поліцейський виконав вимоги ч. 3 ст. 18 Закону № 580-VIII відповідачами суду не надано.

З відеозаписів « ОСОБА_1 (5)» (тайм-код 03 хв. 01 с.) та « ОСОБА_1 (4)» (тайм-код 03 хв. 06 с.) вбачається, що інспектором поліції так і не було надано можливості ОСОБА_1 ознайомитись із службовим посвідченням.

Що стосується інформування позивача про підстави зупинки, то спочатку поліцейський називав одну підставу, потім - іншу. Так, у відповідь на запитання позивача про підстави зупинки інспектор поліції вказує: «Ви керували транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння» (відеозапис « ОСОБА_1 (5), тайм-код 02 хв. 14 с.), пізніше причиною зупинки вже називає «керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння» (відеозапис « ОСОБА_1 (6), тайм-код 00 хв. 19 с.).

При цьому названі поліцейським підстави зупинки, очевидно не можуть бути визнані законними, оскільки поліцейський не міг встановити ознаки алкогольного сп`яніння у водія до спілкування з ним, і тим паче не міг встановити стан алкогольного сп`яніння у водія без проведення відповідного огляду і тим більше до самої зупинки.

Посилання відповідача у відзиві на постанову КМ України № 1147 «Про прикордонний режим», на підставі якої, як стверджує відповідач, працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , не підтверджено жодними доказами та суперечать встановленим у судовому засіданні обставинам справи.

Суд погоджується, що частково така ситуація склалась через зухвалу поведінку самого позивача, однак це жодним чином не звільняє поліцейського від покладених на нього законом обов`язків назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією та інформування водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Суд також звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку відеофіксацію правопорушення, тоді як ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.ст. 72-74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача .

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що правомірність оскаржуваної позивачем постанови відповідачем не доведена, а тому цю постанову потрібно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Таким чином позовні вимоги суд задовольняє повністю.

Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 90, 241-246, 255, 286, 295 КАС України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15 травня 2021 року серії ЕАН № 4208624, складену відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 15 листопада 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук