Справа № 567/1029/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 567/1029/21 пров. № А/857/17370/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання: Хабазня Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20 серпня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Назаруком В.А. у м. Острог) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, інспектора СРПП №3 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області Петринки Максима Ярославовича про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №380698 від 27.07.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 20.08.2021 позовні вимоги були задоволені частково. Скасовано оспорювану постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення в цій частині закрито. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення в цій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні адміністративного позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати в цій частині та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що правом на обмін посвідчення водія він не скористався з об`єктивних причин, які не залежали від його волі, зокрема у зв`язку з введенням карантинних обмежень, а також через те, що посвідчення водія йому було видане після 01.01.2013 і в Єдиному державному реєстрі МВС вже містився його відцифрований образ обличчя. Він неодноразово через мобільний додаток намагався здійснити обмін посвідчення водія, оскільки електронна послуга «Заміна посвідчення водія» розділу «Послуги» мобільного додатку Порталу «Дія» перебуває у розробці. Додатково зазначає, що ч.2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а не особою термін дії посвідчення якої на право керування транспортним засобом відповідної категорії закінчився.

Відповідачі не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не оскаржили рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачем оскаржується рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення лише в цій частині та не вбачає підстав для застосування положень ч.2 ст.308 КАС України.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Суть правопорушення за її змістом полягала в тому, що ОСОБА_1 27.07.2021 о 12 год 10 хв керував мопедом марки Honda tact, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Східна в м. Острог з відсутніми дзеркалами заднього виду та не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.31.4.7 «а», п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП.

Вважаючи спірну постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про скасування постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 27.07.2021 позивач не мав права керувати транспортним засобом, оскільки в контексті положень п.251 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами він не скористався своїм правом на обмін посвідчення водія і наявність такого права не було перевірено уповноваженими особами, які проводять видачу посвідчення водія.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються ПДР, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Згідно ч.9 ст.15 Законом України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 16 цього Закону передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пункт 1.3 ПДР на учасників дорожнього руху покладає обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом п.2.1 а) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 126 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною другою цієї статті передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 126 КУпАП.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 (зі змінами) було затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства (далі - Положення).

Відповідно до п.2 Положення, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Згідно п.25 цього Положення, обмін посвідчення водія проводиться : у разі непридатності його для подальшого користування (зіпсоване, записи не читаються тощо); у разі зміни персональних даних власника (прізвище, ім`я, по батькові, стать); за бажанням власника (з метою уточнення персональних даних латинськими літерами, зміни відцифрованого образу обличчя особи тощо). Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.

За змістом частини другої статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідченням водія НОМЕР_2 , яке видане вперше та дія якого закінчилася 02.07.2021, жодних дій по його відновленню він не вчиняв, відтак, у його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Доводи позивача з покликанням на ту обставину, що він не зміг переоформити посвідчення водія до вказаної дати через оголошений на території України карантин у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та перебуванням в розробці Порталу «Дія», колегія вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), з 1 серпня по 19 грудня 2020 року на території України було установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, №392 від 20.05.2020 та №641 від 22.07.2020.

Згідно рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 30.10.2020 на території Рівненської області у містах Рівне, Острог та у Демидівському, Зарічненському, Здолбунівському, Костопільському, Млинівському, Острозькому районах з 02.11.2020 було установлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), з 19.12.2020 до 30.06.2021 на всій території України було продовжено дію установленого раніше карантину, а з 00 год 00 хв 08.01.2021 до 00 год 00 хв 25.01.2021 запроваджено локдаун.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач мав можливість здійснити обмін посвідчення водія після 30.06.2021, оскільки нові обмеження Урядом не запроваджувалися.

Крім того, позивачем не було надано жодного на підтвердження того, що він звертався до сервісних центрів з питань переоформлення посвячення водія.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджено факт порушення позивачем вимог ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20 серпня 2021 року по справі №567/1029/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 17.11.2021.