Справа № 120/12282/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 листопада 2021 р. Справа № 120/12282/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 28.07.2021 №89 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення та постанови КМУ від 12.10.1992 №583, періоди навчання в Козятинському СПТУ №17 з 01.09.1983 по 26.06.1985; служби в Радянській армії з 26.06.1985 по 25.06.1987; роботу з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003 на Удицькому цукровому заводі, ВАТ "Удицький цукровий завод", Агрофірма "Удицький цукровий завод" та зобов`язати призначити, здійснити нарахування та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 24.05.2021.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 28.05.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Разом з тим, рішенням від 03.06.2021 №889 відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу, вказали, що останній становить 24 роки 6 місяців 6 днів. Позивач повторно звернувся до відповідача з додатковими документами, проте рішенням від 28.07.2021 №89 відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу, вказавши про наявність страхового стажу позивача - 25 років 3 місяці 10 днів.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою від 05.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У строк встановлений судом, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вказав про наступне.

Згідно пункту 2.2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 20 років на відповідній посаді.

За відсутності стажу роботи, встановленого пунктом 2.2 статті 114 Закону №1058, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

Головним управлінням рішенням від 28.07.2021 за №89 відмовлено в призначені пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з ти, що пенсійний вік визначений пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 26 років 6 місяців на 11 жовтня 2017 року, з них 12 років 6 місяців на пільговій роботі.

Страховий стаж позивача становить 25 років 03 місяці 10 днів.

За результати розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період строкової служби з 26.05.1985 по 25.06.1987, оскільки у військовому квитку відсутня печатка на звільненні в запас; до пільгового стажу роботи не враховано періоди з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003, оскільки відмовлено в підтвердженні пільгової роботи рішенням Комісії від 13.04.2021 №4.

З огляду на вищезазначене та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового і пільгового стажу, згідно з пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

04.11.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, однак остання не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті (оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат), заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16.03.2021 позивач звернуся до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Комісії від 13.04.2021 №4 відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003 відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією (рішенням суду від 09.02.2021 №14462/21, встановлено факт належності заявнику довідок, які не надані на розгляд комісії).

28.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 09.06.2021 відділу обслуговування громадян №11 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомлено позивача, що рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 03.06.2021 №89 відмовлено у призначенні пенсії. Вказано, що страховий стаж заявника становить 24 роки 6 місяців 6 днів. При цьому відповідачем не враховано: 1) період строкової служби з 26.06.1985 по 25.06.1987, оскільки в військовому квитку відсутня печатка на звільнення в запас; 2) період стажу з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003 не зараховано до загального стажу роботи, у зв`язку рішенням Комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у підтвердженні відповідних періодів роботи. При цьому у рішенні вказано, що необхідний страховий стаж становить 28 років.

Позивач повторно звернувся до відповідача з заявою від 20.07.2021.

Листом від 08.09.2021 відділу обслуговування громадян №11 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомлено позивача, що рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 28.07.2021 №89 відмовлено у призначенні пенсії. Вказано, що страховий стаж заявника становить 25 років 3 місяці 10 днів. При цьому відповідачем не враховано до страхового стажу: 1) період строкової служби з 26.06.1985 по 25.06.1987, оскільки в військовому квитку відсутня печатка на звільненні в запас; 2) до пільгового стажу не враховано період з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003, у зв`язку рішенням Комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у підтвердженні відповідних періодів роботи від 13.04.2021 №4. При цьому у рішенні вказано, що необхідний страховий стаж становить 26 років 6 місяців.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень та вказуючи, що його думку, до пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення та постанови КМУ від 12.10.1992 №583, підлягають зарахуванню періоди: навчання в Козятинському СПТУ №17 з 01.09.1983 по 26.06.1985; служби в Радянській армії з 26.06.1985 по 25.06.1987; роботу з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003 на Удицькому цукровому заводі, ВАТ "Удицький цукровий завод", Агрофірма "Удицький цукровий завод", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті даної спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до приписів частини статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

В силу пункту 2 частини 2 вказаної статті Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Наведені положення статті 114 Закону №1058-IV кореспондуються із приписам статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).

Відповідно до п.2-1 розділу XV "Прикінцевих положень" ЗУ №1058 особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Законодавством не передбачено обов`язку пенсіонера (особи, яка звертається за призначенням пенсії) подавати разом із відповідною заявою первинні документи, які б підтверджували відомості, відображені в уточнюючій довідці, виданій підприємством, на якому працювала така особа.

Суд відзначає, що повноваженнями перевіряти обґрунтованість видачі уточнюючих довідок та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, наділені органи Пенсійного фонду України.

Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, передбаченої, зокрема, пунктом "а" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.02.2021 у справі №487/68/17.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1983 по 20.06.1985, суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, законодавцем прямо визначено, що період з 01.09.1983 по 20.07.1985 навчання у професійно-технічному навчальному закладі може бути зараховано до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, лише за умови зарахування на роботу за набутою професією.

Так з диплому СПТУ-17 м. Козятин від 20.07.1985 вбачається, що позивач у період з 01.09.1983 по 20.07.1985 навчався за професією помічник машиніста тепловоза та електровоза.

Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач в період з 26.06.1985 по 25.06.1987 проходив службу в Радянській армії.

07.08.1987 позивач прийнятий на роботу в Удицький цукровий завод помічником машиніста локомотива.

Тобто, перерва між днем закінчення навчання позивачем та днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці в розумінні статті 38 Закону України "Про професійну-технічну освіту", внаслідок чого, період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 20.06.1985 не підлягає врахуванню до спеціального стажу останнього.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що період з 01.09.1983 по 20.07.1985 (1 рік 10 місяців 9 днів) самостійно зараховано пенсійним фондом до загального страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до спеціального стажу позивача періоду проходження служби в армії з 26.05.1985 по 25.06.1987, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивач в період з 26.06.1985 по 25.06.1987 проходив службу в Радянській армії.

Крім того, проходження військової служби з 26.06.1985 по 25.06.1987 підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивача призвано на військову службу, у період навчання в СПТУ-17 м. Козятин.

З огляду на вказане суд враховує, що згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі.

Отже, як встановлено судом під час розгляду справи, позивач на момент призову на строкову військову службу до армії навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, внаслідок чого, проходження військової служби в армії з 26.06.1985 по 25.06.1987 (2 роки) підлягає зарахуванню до страхового та спеціального стажу роботи позивача.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що період проходження військової служби з 26.06.1985 по 25.06.1987 не підлягає врахуванню до страхового стажу, так як у військовому квитку відсутня печатка на звільненні в запас, оскільки позивач не несе відповідальність за невірне оформлення військового квитка та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику на зарахування його стажу для призначення пенсії.

Щодо неврахування до пільгового стажу періодів з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003, суд вказує про наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача у період з 07.08.1987 по 31.08.1989 позивач працював в Удицький цукровий завод помічником машиніста локомотива, з 01.09.1989 по 30.05.2000 працював на цьому ж заводі машиністом локомотива.

З 31.05.2000 по 21.08.2003 працював на ТОВ агрофірмі "Удицький цукровий завод" машиністом тепловоза.

Суд зазначає, що у своїй роботі локомотивні бригади керуються, зокрема, Правилами технічної експлуатації залізниць України.

Згідно даних правил, затверджених Міністерством транспорту України, термін локомотиви - це електровози, тепловози, газотурбовози, паровози та мотовози.

Крім цього, згідно визначення, яке міститься в енциклопедії, тепловоз - це автономний локомотив з двигуном внутрішнього згоряння, частіше за все дизельним, енергія якого через силову передачу (електричну, гідравлічну, механічну) передається на колісні пари.

Також, локомотив - самохідна машина (паровоз, тепловоз, електровоз і т. ін.) для пересування вагонів, по залізничних рейках (Словник української мови: в 11 тт./АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І.К. Білодіда. К.: Наукова думка, 1970 1980. Т. 4. С. 543).

У посадовій інструкції локомотивної бригади зазначено, що робітниками локомотивних бригад вважаються особи призначені для керування та обслуговування локомотива моторвагонного рухомого складу: машиніст, помічник машиніста, кочегар (на паровозі), а також особи, що працюють дублерами.

Таким чином, локомотив, тобто тягова машина для пересування потягів рейками, об`єднує в собі паровоз, тепловоз, електровоз тощо.

Матеріали справи містять архівні довідки від 21.10.2020 №01-19/392, №01-19-393, №01-19-394, №01-19-395, що містять інформацію про періоди роботи позивача на Удицькому цукровому заводі, ТОВ агрофірмі "Удицький цукровий завод", інформацію про заробітку плату ОСОБА_1 у період з 1987-2002, рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 09.02.2021 у справі №144/62/21, яким встановлено факт належності архівних довідок №01-19/392, №01-19-393, №01-19-394, №01-19-395 ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій крижці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Верховний Суд у своїй постанові від 25.02.2021 у справі № 683/3705/16-а дійшов до висновку, що: «...основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах, відповідно до №1788-ХІІ. Посилання відповідача на необхідність надання ОСОБА 1 довідки про уточнюючий характер роботи та документи про атестацію робочого міст, колегія суддів КАС ВС вважає безпідставними з огляду на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, яка в свою чергу є основним доказом на підтвердження відповідного трудового стажу працівника при вирішенні питання призначення пільгової пенсії за віком, уточнюючі довідки та документи про атестацію робочого місця є допоміжними доказами, які варто пропонувати надати особі виключно в випадках передбачених пенсійним законодавством.

Зазначеній нормі (статті 62 Закону №1788) відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За період пільгової роботи до 01.01.1992 чинні Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

В свою чергу, займана позивачем посада помічника машиніста була передбачена Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Крім того, займана позивачем посада машиніста тепловоза передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає помилковим висновок відповідача про те, що період роботи позивача з 07.08.1987 по 30.05.2000 на посаді помічника машиніста локомотива та період з 31.05.2000 по 21.08.2003 на посаді машиніста тепловоза не належить до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Відтак, вказані періоди підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Варто зауважити, що у спірному рішенні від 28.07.2021 №89 відповідач визначає необхідною для призначення пенсії заявникові сукупність умов: 1) досягнення 55 років, 2) страховий стаж на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців, 3) 12 років 6 місяців на пільгового стажу.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на положення статті 114 ЗУ №1058-IV, згідно у пункту 2 частини 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку що рішення від 28.07.2021 №89 прийнято ГУ ПФУ у Вінницькій області без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак останнє є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Разом з тим, визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 24.05.2021, суд зважає на наступне.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.

Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати дискреційні повноваження, користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.07.2021 №89 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати за страхового та спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 період військової служби з 26.06.1985 по 25.06.1987; до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоди роботи з 07.08.1987 по 30.05.2000 та з 31.05.2000 по 21.08.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України У Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за віком згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 16.11.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович