Справа № 415/5578/21
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №415/5578/21
Провадження №2-а/430/67/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Золкіної А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону ім. героя України полковника Євгенія Пікуса, начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого прикордонних нарядів в КПВВ «Станиця Луганська» старшого лейтенанта Бондаренка В.В., в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за №142073 від 19.07.2021 року, №142074 від 19.07.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 29.07.2021 року адміністративну справу №415/5578/21 було передано за підсудністю до Станично-Луганського районного суду Луганської області.

26.08.2021 року зазначена адміністративна справа надійшла до Станично-Луганського районного суду Луганської області.

Ухвалою від 31.08.2021 року зазначений позов ОСОБА_1 був залишений без руху.

02.09.2021 року на адресу суду від позивача надійшло уточнення до позову, в якому останній зазначив, що вказані вимоги заявляє до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса.

06.09.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням особливостей визначених ст. ст. 268-272, 286 КАС України.

03.09.2021 року на адресу від ОСОБА_1 надійшла заява про термінове зупинення виконавчого провадження за №66646974 від 31.08.2021 року, яка ухвалою суду від 06.09.2021 року була повернута позивачу без розгляду.

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що постановою №142073 від 19.07.2021 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. Крім того, постановою №142074 від 19.07.2021 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. Позивач вважає постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що 28.10.2020 року він виїхав з підконтрольної території України до РФ з тією метою, аби відвідати свою квартиру за місцем своєї реєстрації, яка розташована у м. Луганську. Позивач зазначає, що перетнути державний кордон з територією РФ його змусив той факт, що була відсутня можливість вільного перетину лінії розмежування через КПВВ у зв`язку з блокуванням та обмеженнями, встановленими самопроголошеними органами на тимчасово окупованій території України. 19.01.2021 року з метою відвідування рідних й повернення до місця свого тимчасового мешкання у м. Лисичанськ, позивач перетнув лінію розмежування на законних підставах через КПВВ «Станиця Луганська». Як зазначає позивач, у той день з боку працівників Державної прикордонної служби України не було зауважень в усній чи письмовій формі не було. Крім того, 09.03.2021 року він знову виїхав з підконтрольної території України до РФ з метою, аби відвідати свою квартиру за місцем своєї реєстрації, яка розташована у м. Луганську. Позивач зазначає, що перетнути державний кордон з територією РФ її змусив той факт, що була відсутня можливість вільного перетину лінії розмежування через КПВВ у зв`язку з блокуванням та обмеженнями, встановленими самопроголошеними органами на тимчасово окупованій території України. 29.03.2021 року, під час перетину КПВВ «Станиця Луганська» у напрямку місця мешкання у м. Лисичанськ, працівники ДПС України помітили в базі даних, що позивач 09.03.2021 року здійснив в`їзд до тимчасово окупованої території України поза КПВВ, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було усно повідомлено про вказаний факт, але жодних протоколів та постанов складено відносно нього не було. Таким чином, позивачем зроблено висновок, що посадовою особою фактично його було звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись лише усним зауваженням відповідно до ст. 22 КУпАП. Позивач також додав, що таким чином ще неодноразово перетинав державний кордон України та лінію розмежування через КПВВ і жодного разу його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаними фактами. І лише 19.07.2021 року під час перетину КПВВ «Станиця Луганська» у напрямку тимчасово окупованої території України позивачу було видано дві постанови №142073 та №142074, якими його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафів у розмірі 1 700 грн. Всі пояснення позивач стосовно того, що у його діях відсутній склад правопорушення посадовою особою були проігноровані та не прийняті до уваги під час складання протоколів про адміністративне правопорушення серії СхРУ №274338 та СхРУ №274337, та постанов №142073 та №142074 від 19.07.2021 року. Позивач відмовився від підписання вказаних документів, оскільки інформація зазначена в них не повністю відповідає дійсності. Крім того, на дату складання протоколів строк притягнення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП, закінчився. Також позивач наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. ОСОБА_1 наголосив, що під час дії карантину, або на час блокування діяльності КПВВ не застосовуються адміністративні стягнення та заходи впливу за адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, якщо такі порушення настали з підстав гуманітарного характеру, до громадян України, які мешкають на території тимчасово окупованої України, а згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або, яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. А відтак позивач вважає себе невинним, а тому і звернувся з цим адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про накладення на нього адміністративного стягнення №142073 та №142074 від 19.07.2021 року та закрити справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України часники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач до суду не прибув, від представника відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса надійшов відзив на позов, в якому представник просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки приймаючи постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідач діяв на підставі та в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2021 року начальником 4-го відділу інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшим лейтенантом Бондаренком В.В. винесено постанови №142073 та №142074 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено штрафи у розмірі 1 700 грн.

Так в оскаржуваній позивачем постанові №142073 зазначено, що 19.07.2021 року о 13 годині 35 хвилини в КП в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» дорожній коридор №6 «Станиця-Луганська - Щастя - Новоайдар» під час здійснення контролю в`їзду/виїзду було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який відповідно до наявної бази даних: 28.10.2020 року о 12 год. 21 хв. здійснив виїзд з контрольованої території України до території РФ через пункт пропуску «Гоптівка», а 19.01.2021 року об 11 год. 03 хв. здійснив в`їзд до контрольованої території України через КПВВ «Станиця Луганська». ОСОБА_1 від дачі пояснень відносно того, яким чином він потрапив до тимчасово окупованої території України поза КПВВ відмовилась, заходи оформлення представниками ДПС України не здійснювалися, намагання здійснити в`їзд до тимчасово окупованої території України встановленим порядком не підтвердив, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоєне правопорушення та накладення на неї стягнення оспорює, права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому були роз`яснені. Своїми діями ОСОБА_1 здійснив в`їзд до тимчасово окупованої території України поза контрольними пунктами в`їзду - виїзду без проходження контролю в`їзду - виїзду, чим порушив вимоги п. 3 та п. 21 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» затвердженого Постановою КМ України від 17.07.2019 року №815.

Крім того, в оскаржуваній позивачем постанові №142074 зазначено, що 19.07.2021 року о 13 годині 35 хвилини в КП в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» дорожній коридор №6 «Станиця-Луганська - Щастя - Новоайдар» під час здійснення контролю в`їзду/виїзду було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який відповідно до наявної бази даних: 09.03.2021 року о 14 год. 35 хв. здійснив виїзд з контрольованої території України до території РФ через пункт пропуску «Мілове», а 29.03.2021 року о 12 год. 17 хв. здійснив в`їзд до контрольованої території України через КПВВ «Станиця Луганська». ОСОБА_1 від дачі пояснень відносно того, яким чином він потрапив до тимчасово окупованої території України поза КПВВ відмовився, заходи оформлення представниками ДПС України не здійснювалися, намагання здійснити в`їзд до тимчасово окупованої території України встановленим порядком не підтвердив, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоєне правопорушення та накладення на нього стягнення оспорює, права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому були роз`яснені. Своїми діями ОСОБА_1 здійснив в`їзд до тимчасово окупованої території України поза контрольними пунктами в`їзду - виїзду без проходження контролю в`їзду - виїзду, чим порушив вимоги п. 3 та п. 21 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» затвердженого Постановою КМ України від 17.07.2019 року №815.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне:

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З пункту 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року за №815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

З пункту 21 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року за №815, вбачається, що особи, транспортні засоби, що в`їжджають - виїжджають, товари (вантажі), що переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій через контрольні пункти в`їзду-виїзду, підлягають контролю в`їзду/виїзду.

Згідно ст. 222-1 КУпАП - органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду), якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП - обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваних постановах. Зокрема, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач здійснив в`їзд до тимчасово окупованої території України поза КПВВ без проходження контролю в`їзду-виїзду, ОСОБА_1 під час складання відносно нього оскаржуваних постанов відмовився надавати будь-які пояснення відносно того, як він потрапив з території РФ до тимчасово окупованої території України поза КПВВ, інших доказів на підтвердження інформації, викладеної в постановах від 19.07.2021 року суду не надано.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі за №215/5304/16-а (2-а/215/47/17) - притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п.п. 3 та 21 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №815 від 17.07.2019 року, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятих рішень відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанов №142073 та №142074 від 19.07.2021 року.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, суд вважає за необхідне скасувати оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який є юридичною особою та в якому працює ця особа. При цьому, залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 454 грн., що підтверджується квитанцією від 26.07.2021 року.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 року у справі за №543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, Велика Палата Верховного Суду вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка складає 454 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене слід стягнути на користь позивача судовий збір у відповідності до ст.139 КАС України у розмірі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону (військової часини 9938), який є юридичною особою та до структури якого входить відділ прикордонної служби «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника 4-го відділу інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого лейтенанта Бондаренка Валентина Валентиновича №142073 від 19.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Скасувати постанову начальника 4-го відділу інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого лейтенанта Бондаренка Валентина Валентиновича №142074 від 19.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону - військової часини 9938 (, місцезнаходження: Україна, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, буд. 58) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя О.П. Дьоміна