Справа № 280/3756/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Справа № 280/3756/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., представника позивача: адвоката Москаленко Ю.В., представника відповідача: Снопика О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, пені,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 на суму 2083,33 грн.;

форми "Ш" № від 09.10.2018 на суму 13 750,00 грн.;

форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 на суму 2083,33 грн.;

2) скасувати нараховану відповідачем на підставі підпункту 129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України пеню у розмірі 10 121,24 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Москаленко Ю.В., яка діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серія ЗП №053524 від 23.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваним податковими повідомленнями-рішеннями позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку та штрафні санкції за його несвоєчасну сплату. Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень неможливо визначити об`єкт оподаткування транспортним податком та період нарахування штрафних санкцій, оскільки розрахунки податкового зобов`язання не надані. Крім того, податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу, яка не відповідає зареєстрованій адресі місця проживання позивача, яка також є його податковою адресою, а тому позивач не отримував податкові повідомлення-рішення про необхідність сплати транспортного податку та, відповідно, не знав про його нарахування, отже штрафні санкції застосовано безпідставно. Також посилається на порушення строку визначення податкового зобов`язання з транспортного податку. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 07.07.2021.

Відповідач не погодився з позовом, 07.07.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до наявної у ГУ ДФС у Запорізькій області інформації підставою для нарахування позивачу транспортного податку за 2018 рік є дані комп`ютерної бази даних Центрального сервісу ДАІ МВС України АІС «Автомобіль», згідно якої встановлено, що у власності позивача перебуває легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до положень статті 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування. На виконання вимог податкового законодавства позивачу визначено податкове зобов`язання та сформоване податкове повідомлення-рішення за 2018 рік форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 на суму 2083,33 грн. згідно пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України. Податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 було надіслано засобами поштового зв`язку на адресу: м.Запоріжжя, вул.Рівненська, 35 та повернуто 19.07.2018 з позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з тим, що у позивача станом на 01.01.2018 був наявний податковий борг за кодом бюджетної класифікації 18011000 у розмірі 49 570,67 грн., який був сплачений 21.06.2018 з порушенням терміну сплати, до позивача застосовано штрафні санкції на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018 на суму 13 750,00 грн.. Відповідно до оновленої 14.12.2018 інформації з бази даних Центрального сервісу ДАІ МВС України АІС «Автомобіль» встановлено, що у власності позивача перебуває легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , який відповідно до положень статті 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування. На виконання вимог податкового законодавства позивачу визначено податкове зобов`язання та сформоване податкове повідомлення-рішення за 2018 рік форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 на суму 2083,33 грн. згідно пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України. Податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 було надіслано засобами поштового зв`язку та повернуто 10.01.2019 з позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання». Платником податку податкові зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб (код платежу 18011000) у встановлений термін не сплачені, що призвело до виникнення податкового боргу. Вважає, що податкові повідомлення-рішення є правомірними та відповідають нормам Податкового кодексу України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 07.07.2021 замінено відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області () на правонаступника - ГУ ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44118663), відкладено підготовче засідання у справі на 28.07.2021.

26.07.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій наголошує, що податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 направлено відповідачем не за місцем реєстрації позивача, а тому підлягає скасуванню. Звертає увагу, що легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 був відчужений позивачем 24.06.2014 до введення транспортного податку, а тому визначення податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 на суму 2083,33 грн. є безпідставним. Крім того, зазначає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у позивача станом на 01.01.2018 податкового боргу з транспортного податку у розмірі 49 570,67 грн., у зв`язку з чим застосування штрафних санкцій є неправомірним. Також вказує, що відповідач не обґрунтував підстави для нарахування пені в розмірі 10 121,24 грн. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити в повному обсязі.

26.07.2021 відповідачем надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, у якому, крім іншого, наведено пояснення щодо підстав застосування штрафних санкцій та розрахунок нарахованої пені, а також зазначено, що зарахування сплачених позивачем коштів відбувалось в порядку черговості виникнення податкового боргу. Зокрема, вказано, що відповідно до інтегрованої картки платника податків сальдо на початок 2018 року складалось з недоїмки у розмірі 43 750,00 грн та пені 5 820,67 грн. Позивачем 31.05.2018 проведено сплату у розмірі 5 820,67 грн, яка зарахована у погашення недоїмки, залишок станом на 31.05.2018 становив 37 929,33 грн. основного платежу та пені в сумі 8 057,20 грн. (з яких 5 820,67 грн. залишок пені минулих періодів та нарахована пеня по сплаті за 31.05.2018 у сумі 2 236,53 грн. за період з 21.12.2015 по 31.05.2018). 21.06.2018 позивачем сплачена сума податкового зобов`язання у розмірі 43 750,00 грн, яка зарахована на погашення основного платежу в сумі 37 929,33 грн. та пені в сумі 5 820,67 грн. Оскільки сплата відбулась несвоєчасно, нарахована пеня за період з 08.02.2017 по 21.06.2018, отже сума загального залишку пені склала 12 204,57 грн.

Ухвалою суду від 28.07.2021 зупинено провадження у справі до 29.09.2021, призначено наступне підготовче засідання на 29.09.2021.

23.09.2021 представником позивача подано додаткові письмові пояснення, у яких звернуто увагу, що твердження відповідача про здійснення позивачем декількох платежів в оплату податкового боргу не відповідають дійсності, оскільки сума боргу в розмірі 55 513,17 грн. сплачена позивачем 25.05.2018 одним платежем в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, у якому відповідач виступав стягувачем, отже відповідач був зобов`язаний перерахувати отримані грошові кошти в погашення суми боргу за судовим рішенням та не мав права змінювати призначення платежу на власний розсуд, а тому застосування штрафних санкцій та пені за період з дати оплати до 31.05.2018 та 21.06.2018 є безпідставним. Також звертає увагу, що відповідно до наданих відповідачем письмових доказів, застосована податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" № від 09.10.2018 штрафна санкція в сумі 13 750,00 обчислена у розмірі 20% суми грошового зобов`язання 68 750,00 грн., проте, як зазначає відповідач, станом на початок 2018 року за позивачем рахувався податковий борг у розмірі 49 570,67 грн, доказів іншого не надано. Також висловлює незгоду із розрахунком пені, наведеним відповідачем.

Ухвалою суду від 29.09.2021 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.09.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.10.2021.

11.10.2021 представник відповідача подав додаткові письмові пояснення щодо об`єктів оподаткування транспортним податком, що були у власності позивача у 2018 році.

Ухвалою суду від 11.10.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.10.2021.

У судовому засіданні 28.10.2021 оголошено перерву до 04.11.2021.

04.11.2021 представником відповідача на вимогу суду надано додаткові письмові пояснення щодо підстав застосування штрафних санкцій відповідно до податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018.

04.11.2021 представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, у якому представник відповідача зазначив. що не заперечує проти заявленого клопотання.

З урахуванням положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області (правонаступником якого є відповідач) сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік в розмірі 2083,33 грн. (а.с.33, 117).

Відповідно до розрахунку податкового зобов`язання та пояснень, наданих представником відповідача під час судового розгляду, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 сформоване на підставі інформації комп`ютерної бази даних Центрального сервісу ДАІ МВС України АІС «Автомобіль» щодо перебування у власності позивача легкового автомобіля Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до положень статті 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування (а.с.116).

Податкове повідомлення-рішення "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 направлено на адресу 69060, м.Запоріжжя, вул.Рівненська, буд.35, повернулось до контролюючого органу «за закінченням терміну зберігання» (а.с.33).

Крім того, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи, за результатами якої складений Акт від 01.09.2018 №4450/ (далі - Акт камеральної перевірки) (а.с.114).

За змістом Акту камеральної перевірки, контролюючим органом проведено перевірку податкового повідомлення-рішення №300/08-30-17-04-13 від 20.09.2015. За результатами перевірки встановлено порушення платником податків термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб, а саме:

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 17.06.2015, дата сплати - 21.06.2018, кількість днів затримки - 1004, сума сплаченого податкового боргу - 12929,35 грн., сума штрафної санкції - 2585,87 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 300/08-30-17-04-13, граничний термін сплати - 07.11.2016, дата сплати - 20.09.2015, кількість днів затримки - 414, сума сплаченого податкового боргу - 18 750,00 грн., сума штрафної санкції - 3750,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 21.06.2018, дата сплати - 30.06.2016, кількість днів затримки - 589, сума сплаченого податкового боргу - 25000,00 грн., сума штрафної санкції - 5000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 07.11.2016, дата сплати - 17.06.2015, кількість днів затримки - 413, сума сплаченого податкового боргу - 6250,00 грн., сума штрафної санкції - 1250,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 31.05.2018, дата сплати - 17.06.2015, кількість днів затримки - 983, сума сплаченого податкового боргу - 5820,65 грн., сума штрафної санкції - 1164,13 грн.

Також в Акті камеральної перевірки відображено наступне: «Дані камеральної перевірки свідчать про порушення: - пп.267.8.1.«а» п.2167.8 ст.267 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно сплачено суму узгодженого податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25 000,00 грн.»

На підставі висновків Акту камеральної перевірки Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018, відповідно до якого у зв`язку з порушенням строку сплати суми грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за затримку на 1004, 983, 589, 414, 413 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 68 750,00 грн. ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 13 750,00 грн. (а.с.35, 112).

Податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018 направлено на адресу: м.Запоріжжя, вул.Рівненська, буд.35, повернулось до контролюючого органу «за закінченням терміну зберігання» (а.с.35).

Крім того, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік в розмірі 2083,33 грн. (а.с.34, 115).

Відповідно до пояснень, наданих представником відповідача під час судового розгляду, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 сформоване на підставі інформації комп`ютерної бази даних Центрального сервісу ДАІ МВС України АІС «Автомобіль» щодо перебування у власності позивача легкового автомобіля Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , який відповідно до положень статті 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування.

Податкове повідомлення-рішення "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 направлено на адресу 69060, м.Запоріжжя, вул.Рівненська, буд.35, повернулось до контролюючого органу «за закінченням терміну зберігання» (а.с.34).

Крім того, за даними інтегрованої картки платника податків відповідно до положень статті 129 Податкового кодексу України позивачу нараховано пеню у розмірі 10 121,24 грн.(а.с.75).

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018, форми "Ш" № від 09.10.2018 та форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018, а також зазначаючи про відсутність підстав для нарахування пені у розмірі 10 121,24 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 267.1.1. пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

За положеннями абзацу 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 Податкового кодексу України).

Пункт 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначає порядок обчислення та сплати податку

Зокрема, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що з 01 січня 2018 року платниками транспортного податку визнавались власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати. Обов`язок обчислення податкового зобов`язання з транспортного податку для фізичних осіб покладено на контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку, на виконання якого платнику податків за місцем реєстрації направляється податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку. При цьому, стосовно об`єкта оподаткування, який придбаний платником протягом року, податок сплачується з місяця, в якому виникло право власності на об`єкт.

Позивач не оспорює той факт, що належні йому легкові автомобілі Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , та Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , є об`єктами оподаткування транспортним податком у 2018 році, однак заперечує визначення йому контролюючим органом податкового зобов`язання з транспортного податку у 2018 році, посилаючись, по-перше, на те, що легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 був відчужений позивачем 24.06.2014 до введення транспортного податку, а по-друге, на те, що податкові зобов`язання визначені з порушенням строку, а повідомлення-рішення направлені не за адресою місця реєстрації позивача.

Надаючи оцінку таким аргументам позивача, суд виходить з такого.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018.

Як зазначалось вище, відповідно до абзацу першого підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Отже, направлення податкового повідомлення-рішення з транспортного податку здійснюється за адресою місця реєстрації фізичної особи - платника податку до 1 липня базового податкового року.

Відповідно до наданої позивачем копії паспорта НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 30.03.1995 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-30).

Крім того, згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 17.01.2019 №31/8-313, зазначена адреса місця реєстрації власника транспортного засобу Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , як АДРЕСА_1 (а.с.129).

При цьому, як встановлено судом, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 направлено на адресу: м.Запоріжжя, вул.Рівненська, буд.35.

Представник відповідача не зміг пояснити суду, з яких підстав було визначено місце реєстрації позивача на момент направлення податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 за адресою м.Запоріжжя, вул.Рівненська, буд.35.

Водночас, суд звертає увагу, що порушення порядку направлення податкового повідомлення-рішення щодо його направлення не за місцем реєстрації платника податків може бути підставою для звільнення такого платника податків від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання у вигляді застосованих штрафних санкцій та/або пені, проте не може нівелювати обов`язок платника податків сплачувати податків і збори у належному розмірі, а тому не визнається судом єдиною та достатньою підставою для скасування податкового зобов`язання, визначеного таким податковим повідомленням-рішенням.

Сторони не заперечують, що у власності позивача до 22.02.2018 перебував легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , який є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Таким чином, податкове зобов`язання в розмірі 2083,33 грн. за період перебування об`єкта оподаткування у власності позивача протягом 2018 року, визначено податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №0-0830 від 14.06.2018 правомірно, а тому підстави для скасування такого податкового повідомлення-рішення відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником легкового автомобіля Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , номер шасі, кузова, рами: № НОМЕР_6 , є ОСОБА_1 (а.с.69).

До матеріалів справи надано копію Довідки-рахунку серія ВІА №672393, виданої ТОВ «Глобал-Авто», відповідно до якої ОСОБА_2 продано і видано автомобіль марки Mersedes-Benz S 500 L, кузов № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) НОМЕР_5 (а.с.69).

Зазначені обставини також підтверджуються листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області від 11.08.2021 №31/8-74 аз (а.с.94).

Таким чином, надані позивачем письмові докази підтверджують факт відчуження легкового автомобіля Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , на користь іншої особи 24.06.2014.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час судового розгляду представник відповідача не надав доказів протилежного, зокрема, не підтвердив належними та допустимими доказами наявність підстав для визначення позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік за об`єктом оподаткування легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .

Враховуючи відсутність доказів того, що у 2018 році легковий автомобіль Mersedes-Benz модель S 500 L, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , перебував у власності позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку за таким об`єктом оподаткування, а тому податкове повідомлення-рішення "Ф" №0-0830 від 18.12.2018 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, не є значимими аргументи позивача про порушення контролюючим органом строку винесення податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018, оскільки податкове зобов`язання визначено в межах строку давності 1095 днів, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України, що в цілому не впливає на загальний висновок суду про протиправність такого податкового повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018 стали висновки Акту камеральної перевірки.

Суд звертає увагу, що Акт камеральної перевірки містить безліч неточностей та суперечностей, які не узгоджуються з відомостями інтегрованої картки платника податків та викривлюють фактичні обставини, надаючи їм хибного значення.

Зокрема, Акт має назву «Акт про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи», водночас, за змістом самого акту будь-яка податкова звітність позивача не перевірялась.

Крім того, в Акті камеральної перевірки вказано, що перевірці піддано податкове повідомлення-рішення №300/08-30-17-04-13 від 20.09.2015, що прямо суперечить положенням підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, який до предмету камеральної перевірки не відносить перевірку рішень контролюючого органу.

Крім того, в Акті камеральної перевірки не відображено підстави визначення та узгодження податкових зобов`язань, щодо яких встановлено порушення граничних термінів сплати, оскільки наявні посилання на податкові повідомлення-рішення без дати і без номеру (окрім податкового повідомлення-рішення 300/08-30-17-04-13). Під час судового розгляду представником відповідача не усунуто вказаний недолік, оскільки відповідних податкових повідомлень-рішень до матеріалів справи не надано.

Крім того, в Акті камеральної перевірки відображено, що сплата податкових зобов`язань відбулась до настання граничного терміну їх сплати, що фактично вказує на відсутність будь-яких порушень податкового законодавства, зокрема, зазначено:

- податкове повідомлення-рішення 300/08-30-17-04-13, граничний термін сплати - 07.11.2016, дата сплати - 20.09.2015;

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 21.06.2018, дата сплати - 30.06.2016;

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 07.11.2016, дата сплати - 17.06.2015;

- податкове повідомлення-рішення б.н., граничний термін сплати - 31.05.2018, дата сплати - 17.06.2015.

Крім того, згідно Акту камеральної перевірки встановлено загальну суму податкового боргу позивача на момент перевірки 68 750,00 грн. (що також знайшло відображення у прийнятому на його підставі податковому повідомленні-рішенні), у той час як за даними податкового обліку станом на 01.01.2018 за позивачем обліковувалась заборгованість з транспортного податку в розмірі 49 570,67 грн, у тому числі 43 750,00 грн. за податковим зобов`язанням та 5 820,67 грн. пені. (а.с.102).

Судом також встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі №808/3247/16, яка набрала законної сили 27.01.2017, позов Запорізької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 43750,00 грн.

За змістом вказаного судового рішення станом на дату розгляду справи за ОСОБА_1 рахувався податковий борг по транспортному податку фізичних осіб в сумі 43750,00 грн. Наявність суми по транспортному податку фізичних осіб підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 85-17, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн. (а.с.9); податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 87-17, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн. (а.с.9). У зв`язку з уточненням інформації ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області сума була змінена на 18750,00 грн.

Крім того, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі №808/1355/17, яка набрала законної сили 15.09.2017, задоволено позов Головного управління ДФС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 5820,67 грн.

За змістом вказаного судового рішення за ОСОБА_1 рахувався податковий борг в розмірі 5820,67 гривень по пені з транспортного податку з фізичних осіб, який нараховано 07.11.2016 на підставі п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України та податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 №87-17.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, та даними інтегрованої картки платника податків підтверджено, що станом на 23.11.2016 та 15.09.2017 за позивачем обліковувався податковий борг з транспортного податку в сумі 43750,00 грн. та пеня 5820,67 грн. відповідно, і така сума податкового боргу є узгодженою.

Водночас, в Акті камеральної перевірки відображено прострочення сплати податкового зобов`язання в сумі 12 929,35 грн. зі строком сплати 17.06.2015, внаслідок чого нараховано відповідну штрафну санкцію за затримку сплати 1004 дні, яка увійшла до загальної суми штрафної санкції відповідно до податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018, що суперечить фактичним встановленим обставинам справи, оскільки будь-якими належними та допустимими доказами такий борг позивача не підтверджений.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що у зв`язку з виявленою помилкою у подальшому вказана сума 12 929,35 грн. була сторнована в інтегрованій картці разом із нарахованою пенею, оскільки зазначене не впливає на протиправність застосування до позивача штрафної санкції за несплату такого грошового зобов`язання, яке було безпідставно враховано контролюючим органом як узгоджене на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, та увійшло до складу загальної суми штрафної санкції.

Крім того, у висновках Акту камеральної перевірки відображено лише факт несвоєчасної сплати суми узгодженого податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн. (водночас, штрафні санкції застосовано за порушення термінів сплати грошового зобов`язання у загальному розмірі 68 750,00 грн.).

Представник відповідача пояснив вказані неузгодженості Акту камеральної перевірки допущеними описками.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з урахуванням положень статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу саме на підставі та з урахуванням висновків акту, складеного за результатами податкової перевірки.

Враховуючи характер та кількість допущених описок, суд зазначає, що відображені в Акті камеральної перевірки неточності та невідповідності призвели до викривлення обставин фактичної дійсності, у зв`язку з чим у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення підстав виявлених порушень та їх наслідків, та на спростування яких відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Крім того, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що виконання судових рішень у справах №808/3247/16 та №808/1355/17 здійснювалось в примусовому порядку в межах виконавчого провадження №53449771 та №55627292 відповідно (а.с.95).

В межах цих виконавчих проваджень виконавцем перераховано сплачену позивачем суму податкового боргу в розмірі 43 750,00 грн. (платіжне доручення №1504 від 29.05.2018) та в розмірі 5820,67 грн. (платіжне доручення №1505 від 29.05.2018) (а.с.96).

В інтегрованій картці платника податків вказані платежі відображені 31.05.2018 (на суму 5820,67 грн.) та 21.06.2018 (на суму 43 750,00 грн.).

Як зазначив представник відповідача, датою погашення податкового боргу враховано дату зарахування коштів на відповідний казначейський рахунок, з урахуванням того, що при перерахуванні коштів було допущено помилку в реквізитах для сплати. Крім того, дата зарахування коштів вплинула на розмір застосованої штрафної санкції та нарахованої пені, оскільки саме ці дати визначено як дату погашення податкового зобов`язання.

Відповідно до положень статей 1, 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу, а банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Згідно із пунктом 22.4 статті 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. При цьому, банки мають забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

З посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №826/18513/16 та від 04.12.2018 у справі №826/3671/17, суд зазначає, що датою сплати податкового зобов`язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа на виконання до Банку платника, незалежно від дати фактичного зарахування суми до бюджету, оскільки за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе Банк.

Отже, застосування штрафної санкції за період порушення строку сплати податкового зобов`язання після 29.05.2018 є безпідставним.

Вищенаведене у сукупності дозволяє суду дійти висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018 та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті) у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Оцінюючи встановлені обставини справи, суд зазначає, що контролюючим органом не доведено належними та допустимими доказами підстави узгодження податкових зобов`язань та період нарахування пені, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправність нарахованої пені у розмірі 10 121,24 грн.

При цьому, суд не може перебирати на себе повноваження контролюючого органу та здійснювати обчислення пені на власний розсуд відповідно до встановлених обставин справи, оскільки це не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Щодо інших аргументів, наведених сторонами, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області в розмірі 840,74 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 09.10.2018, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0830 від 18.12.2018, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Скасувати пеню у розмірі 10 121,24 грн. (десять тисяч сто двадцять одна гривня 24 коп.), нараховану Головним управлінням ДПС у Запорізькій області в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 за платежем транспортний податок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,74 грн.(вісімсот сорок гривень 74 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Повне судове рішення складено 15.11.2021.

Суддя М.О. Семененко