Справа № 522/17749/21
Суддя: Павлик І. А.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/407/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Середи А.В.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора першого батальйону, другої роти Управління патрульної поліції в Херсонській області, сержанта поліції Нічоги Віктора Миколайовича від 12 червня 2020 року серії ЕАМ № 2675007 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього штрафу у розмірі 255,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що відповідно до оскаржуваної постанови позивачем 12.06.2020 о 13 год. 47 хв. на а/д М14 184 було вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак із даною постановою він не згодний так, як 24.09.2019 він виїхав з території України та провернувся лише 09.07.2020. Тому, він ніяк не міг вчинити дане правопорушення, оскільки в цей час перебував за кордоном.

25.10.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

04.11.2021 на електронну адресу суду, а 09.11.2021 засобами поштового зв`язку до суду від представника відповідача надійшли ідентичні за змістом відзиви на позовну заяву, згідно яких відповідач адміністративний позов не визнає та зазначає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку передбаченому законодавством. Також відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру вимог на правову допомогу.

15.11.2021 від представника позивача до суду надійшла заява, у якій він просить суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

15.11.2021 сторони в судове засідання не з`явилися.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення (зафіксованого не в автоматичному режимі) від 12.06.2020 серія ЕАМ № 2675007, 12.06.2020 інспектором першого батальйону, другої роти Управління патрульної поліції в Херсонській області, сержантом поліції Нічогою В.М. було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 255,00 грн.

Як вбачається із Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Як вбачається із листа Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 01.01.2019 по 14 год. 00 хв. 03.09.2021 ОСОБА_1 останній виїхав з території України 24.09.2019 та повернуся на територію України лише 09.07.2021. Таким чином, ОСОБА_1 12.06.2020 не міг вчинити адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він в цей час перебував поза межами території України.

Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача вказується, що факт вчиненого позивачем правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, відео та фотознімками з приладу TruCam, однак зазначені докази відповідачем до суду не надано.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, відповідачем не доведено, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення позивачем вимог ПДР України за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності оспорюваною постановою відповідача.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 справа №537/4012/16-а, від 08.11.2018 року справа № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 справа №743/1128/17 та від 15.11.2018 справа № 524/7184/16-а.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Таким чином, встановлені у справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення відповідачем позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 12.06.2020 серії ЕАМ № 2675007 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн, та про закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 03.09.2021 між адвокатом Ніц А.С. та ОСОБА_1 було укладено договір № 1-0309/21 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати замовнику юридичні послуги, а саме: консультації, складання та направлення адвокатських запитів, складання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, представництво інтересів замовника в Приморському районному суді м. Одеси у справі, складання заяв/клопотань у справі, а замовник - сплатити визначену договором вартість послуг адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Згідно наданого розрахунку погодинної оплати послуг (роботи) адвоката Ніц А.С. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, адвокатом було надано наступні послуги: надання консультацій з приводу визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - 2 000,00 грн, складання та направлення адвокатського запиту до Адміністрації державної прикордонної служби України - 1 000,00 грн, складання та направлення адвокатського запиту до Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) - 1 000,00 грн, складання процесуального документа - адміністративного позову - 3 000,00 грн, представництво інтересів ОСОБА_1 в Приморському районному суді м. Одеси - 6 000,00 грн, що разом становить 10 000,00 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 03.09.2021 № 1-0309/21 адвокат Ніц А.С. прийняв від ОСОБА_1 10 000,00 грн за надання правової допомоги.

Водночас судом встановлено, що представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке мотивоване тим, що відповідачем не отримано актів виконаних робіт; не надано доказів з Типової форми, за якою здійснюється облік доходів та витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність; на представництво інтересів позивача в суді визначено 6 годин в сумі 6 000,00 грн, тоді як у справі не проводилися судові засідання, тому відповідачу не зрозуміло на підставі чого адвокатом здійснені розрахунки, а відтак просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, а у випадку відсутності підтверджуючих документів із зазначеної вище Типової форми - не компенсувати заявлені витрати на правову допомогу.

З аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись, ст.ст. 72-74, 77, 90, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора першого батальйону, другої роти Управління патрульної поліції в Херсонській області, сержанта поліції Нічоги Віктора Миколайовича від 12 червня 2020 року серії ЕАМ № 2675007 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Павлик