Справа № 200/12144/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р. Справа№200/12144/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної

експертизи"

про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про скасування рішення Обласної медико-соціальної експертизи №1 від 18 липня 2019 року щодо встановлення ІІІ групи інвалідності з причини загального захворювання, зобов`язання провести повторний огляд з ціллю встановлення групи інвалідності.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважав позивач, приймаючи рішення, щодо встановлення ІІІ групи інвалідності з причини загального захворювання, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що обласна медико-соціальна експертна комісія не встановила групу інвалідності, чим порушила Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення, щодо встановлення ІІІ групи інвалідності з причини загального захворювання, прийняте в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує, що прийняття рішень про встановлення або не встановлення інвалідності відноситься до виключної компетенції МСЕК.

Зазначає, що для повторного огляду позивачу необхідно звернутись до лікувально-профілактичного закладу за місцем мешкання для оформлення направлення на МСЕК.

Враховуючи наведене, просить у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року, яка постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року залишене без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про скасування рішення Обласної медико-соціальної експертизи №1 від 18 липня 2018 року щодо встановлення ІІІ групи інвалідності з причини загального захворювання, зобов`язання провести повторний огляд з ціллю встановлення групи інвалідності залишений без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.07.2021 року ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року та постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року скасовані, справа направлена на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року справа прийнята до провадження Донецьким окружним адміністративним судом.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив, заяву про розгляд за його участю не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , по 2019 рік мав III групу інвалідності по травмі, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у вигляді патологічно зрослих переломів лівої стопи та правого стегна, легка контрактура правого суглобу, легке порушення функції опори та пересування (а.с.6-7).

Під час огляду Обласною медико-соціальною експортною комісії № 1 ОСОБА_1 направлений на консультацію в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно консультативного висновку ДУ «Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № 4043 основний діагноз ОСОБА_1 : наслідки травми 2011 року у вигляді зрослого вогнепального перелому правої стегнової кістки, лівої таранної та п`яточної кісток, контрактура лівого колінного суглобу, ПФС Іст., статико - динамічна функція порушення в нерізкому ступені.

Виявлена в процесі обстеження патологія і ступень виваженості функціональних порушень з боку опорно-рухомого апарату обмежує життєдіяльність ОСОБА_1 в легкому ступені, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності, відповідно до «Інструкції про встановлення груп інвалідності» (наказ МОЗ України далі № 561 від 05.09.11р.), «Положення про медико-соціальну експертизу» і «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни від 03 грудня 2009 року № 1317) (а.с.10).

Відповідно до довідки про невизначення інвалідом від 18.07.2019 року ОСОБА_1 група інвалідності не встановлена (а.с.12)..

Обґрунтування експертного рішення: наявність патології опорно- рухомого апарату обмежує життєдіяльність в легкому ступені, що не дає підставу для визначення групи інвалідності КМУ № 1317 від 03.12.09 року МОЗУ №561 від 05.09.11 року.

Експерте рішення прийняте на підставі очного огляду, наданої медичної документації, та висновку ДУ «Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» м. Дніпро відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів з питань медико-соціальної експертизи постанова КМУ № 1317 від 03.12.2009 року, МОЗ № 561 від 05.09.11 року).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Повноваження обласної медико-соціальної комісії, порядок проведення медико-соціальної експертизи та прийняття відповідних рішень регулюються Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико- соціальної експертизи» від 03,12,2009 року № 1317, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 року № 420, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2012 року за № 1387/21699 та наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09,2011 року № 561, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1295/20033.

Згідно п. 3. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально- профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Пунктом 11-14 Положення про медико-соціальну експертизу обласні комісії встановлені права та обов`язки комісії.

Відповідно до абз. 1 п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності.

Відоповідно до Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановленої інвалідності передбачено, що прийняття рішень про встановлення або не встановлення інвалідності відноситься до виключної компетенції МСЕК.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені функції щодо прийняття рішень про встановлення або не встановлення інвалідності.

Згідно п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється І, II чи III група інвалідності. І група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Відповідно до п.27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, довідка, яка оскаржується, прийнята відповідачем на підставі консультативного висновку ДУ «Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № 4043.

Тобто, позивач передчасно звернувся суду з адміністративним позовом, який містить вимогу про скасування рішення Обласної медико-соціальної експертизи щодо встановлення ІІІ групи інвалідності з причини загального захворювання, оскільки консультативний висновок, на підставі якого прийняте рішення, не оскаржувався.

Крім іншого, суд вказує, що прийняття рішення, яке оскаржується, не позбавляла права позивача на звернення щодо повторного огляду до лікувально-профілактичного закладу за місцем мешкання для оформлення направлення на МСЕК.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані суду належні докази правомірності прийняття рішення, що оскаржується, в розімінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена правомірність прийняття рішення, яке оскаржується, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи"(, юридична адреса: 84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Дніпропетровська, 14) про скасування рішення Обласної медико-соціальної експертизи №1 від 18 липня 2019 року щодо встановлення ІІІ групи інвалідності з причини загального захворювання, зобов`язання провести повторний огляд з ціллю встановлення групи інвалідності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко