Справа № 640/15366/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року та на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020, яке набрало законної сили 09.02.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Служби безпеки України у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Службу безпеки України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 82% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05.03.2019 до 04.09.2019 з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05.03.2019 до 04.09.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окружним адміністративним судом міста Києва 01.03.2021 видано виконавчі листи у справі №640/15366/20.

20.05.2021 позивачем подано заяву про роз`яснення рішення суду, а саме, пункту 7 резолютивної частини рішення: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05.03.2019 року до 04.09.2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії", щодо обов`язку провести з 01.04.2019 року перерахунок основного розміру пенсії позивача з урахуванням довідки Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року із обов`язковим урахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2021 в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2021 - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надалі 25.08.2021 та 30.08.2021 позивачем повторно подано заяви про роз`яснення рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.09.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 20.05.2021 про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2021 заяви ОСОБА_1 від 25.08.2021 та 30.08.2021 про роз`яснення судового рішення повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.09.2021 та від 03.09.2021, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить означені ухвали скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції та роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020.

Доводи апелянта стосуються того, що суд першої інстанції приймаючи рішення за наслідками розгляду справи по суті порушив приписи ст. 254 КАС України, оскільки пункт 7 резолютивної частини рішення суду, ухваленого в цій справі, є незрозумілим і потребує усунення такого недоліку як невизначеність, що створює перешкоди або унеможливлює його виконання.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 370 КАС України.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Колегія суддів зазначає, що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Імперативними приписами ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Верхового Суду, які зроблені під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення у справі № 823/361/18, виходячи із системного тлумачення положень ст. 254 КАС України, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його неналежного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення. При цьому, роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Таким чином, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, а в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Правовою підставою для роз`яснення судового рішення є його незрозумілість, що зумовлена нечіткістю змісту та невизначеністю рішення, тобто наявністю в ньому положень, які викликають суперечки при його виконанні.

У резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи № 1787 "Виконання рішень Європейського суду з прав людини" відзначається існування основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права. Щодо України ці проблеми пов`язані, зокрема, із хронічним невиконанням рішень національних судів. Серед таких чинників - непоодинокі випадки ухвалення незрозумілих судових рішень.

У рішенні від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Тобто, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень апелянта, викладених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити позивачу пенсію за період з 05.03.2019 до 04.09.2019, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, є незрозумілим для виконання і потребує роз`яснення, що свідчить про наявність підстав для застосування положень ст. 254 КАС України.

Так, судом першої інстанції, який ухвалив рішення по суті позовних вимог, не було надано юридичної оцінки всім доводам ОСОБА_1 , наведеним в його заяві про роз`яснення, та не усунуто незрозумілості відповідного рішення, що ускладнює його виконання.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а спірні ухвали - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку за наслідками розгляду заяв ОСОБА_2 про роз`яснення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року та ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року та ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року - скасувати, та направити справу для продовження розгляду заяви про роз`яснення рішення суду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко