Справа № 826/11438/16
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автохелп» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про визнання дій протиправними, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.09.2016 року провив:

- просив визнати протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо перевірки діяльності позивача, що були здійснені 1 червня 2016 року та 8 липня 2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 23 червня 2020 року касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автохелп» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Державної архітектурно-будівельної інспекції України до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є контролюючим органом доходів і зборів у розумінні вимог п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, відтак, приписи п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII на спірні правовідносини не розповсюджуються, з огляду на що відповідач станом на момент виникнення спірних правовідносин був наділений законодавчим правом на проведення перевірок у сфері містобудівної діяльності, крім того, вказані перевірки проведені на підставі та в межах норм чинного законодавства.

Колегія суддів вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві 01.06.2016 року, на підставі вимоги слідчого управління ГУ Національної поліції у місті Києві від 12.05.2016 року №8361/125/23/3-2016/2 та направлення для проведення позапланової перевірки від 18.05.2016 року, проведено позапланову перевірку ТОВ «Автохелп», за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

На підставі вказаного акту 01.06.2016 року Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Крім того, 01.06.2016 року Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а 14.06.2016 року прийнято постанови №147/16/10/26-10/1406/0215, №148/16/10/26-11/1406/0215 та №149/16/10/26-12/1406/0215 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

З метою перевірки виконання ТОВ «Автохелп» вимог приписів від 01.06.2016 року, 08.07.2016 року Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві проведено позапланову перевірку ТОВ «Автохелп», за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, що позивачем вимоги приписів від 01.06.2016 не виконані в частині усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом приведення земельної ділянки на бульварі Івана Лепсе, 26 в Солом`янському районі м. Києва до попереднього стану, а також з 01.06.2016 року зупинення виконання будівельних робіт із будівництва окремо розташованого торгівельного павільйону на бульварі Івана Лепсе, 26 в Солом`янському районі м. Києва.

Вважаючи дії відповідача з проведення перевірки ТОВ «Автохелп» 01.06.2016 року та 08.07.2016 року протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів звертає увагу, що в межах даної справи, Верховним Судом у постанові від 23 червня 2020 року було чітко зазначено, що «Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, а отже посилання судів попередніх інстанцій на пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII є помилковим.

Правовідносини, пов`язані з встановленням обмеження на проведення позапланових перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України врегульовано пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 76-VIII), відповідно до якого мораторій на проведення перевірок запроваджено лише на період з січня по червень 2015 року.

Проте, обмеження на проведення позапланових перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, передбачені пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII, на правовідносини, з приводу яких виник спір у даній справі, не розповсюджуються, оскільки перевірка, результати якої оскаржуються ТОВ Автохелп , проведена 1 червня та 8 липня 2016 року.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII та пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII у подібних правовідносинах міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 285/1535/15-а, від 27 листопада 2019 року у справі № 826/26745/15, від 13 лютого 2020 року у справі № 826/8704/16.

На цій підставі колегія суддів доходить до висновку, що судами попередніх інстанцій помилково застосовано до спірних правовідносин положення пункту Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення».

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи позивача щодо протиправності дій відповідача щодо проведення спірних перевірок, з огляду на те, що вказані перевірки проведено у період дії обмежень, встановлених пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року № 71-VIII.

Разом з тим, як встановлено у вищевказаній постанові Верховного суду, судами попередніх інстанцій правова оцінка підставам та предмету перевірки не надавалась.

З даного приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно - будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі по тексту - Порядок № 553, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється ДАБІ України та її територіальними органами.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб`єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної з будівництвом об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; перевірка виконання суб`єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної з будівництвом об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Так, відповідно до направлення на проведення позапланової перевірки № б/н від 18.05.2016 року, підставою для проведення перевірки був наказ ДАБІ України від 08.09.2015 року № 976 та вимога Слідчого управління ГУ НП у м. Києві № 8361/125/23/3-2016/2 від 12.05.2016 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що нормами порядку як підстава для проведення позапланової перевірки визначено «вимогу правоохоронних органів про проведення перевірки», втім, зі змісту листа Слідчого управління ГУ НП у м. Києві № 8361/125/23/3-2016/2 від 12.05.2016 року «Щодо виділення спеціаліста» вбачається, що ГУ НП у м. Києві у зв`язку із повторною необхідністю у проведенні огляду земельної ділянки та об`єктів нерухомості за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе 26 (26-а) з метою встановлення фактичних обставин будівництва ринку автозапчастин, на підставі ст. 40, 71, 93, 237 КПК України, з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, просив виділити спеціаліста для участі в проведенні слідчих дій за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе 26 (26-а).

На переконання колегії суддів, вищевказаний лист з проханням виділити спеціаліста для участі в проведенні слідчих дій не є вимогою правоохоронного органу про проведення перевірки, що свідчить про протиправність проведеної 01.06.2016 року перевірки, адже остання була проведена без законної на те підстави. Повторно позапланова перевірка, як вбачається з матеріалів справи, була проведена з метою перевірки виконання припису від 01.06.2016 року, втім, з урахуванням незаконності проведеної перевірки від 01.06.2016 року, перевірка проведена 08.07.2016 року також є такою, що проведена без наявності законних підстав.

Підпунктом 3 пункту 11 Порядку № 553 визначено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно - будівельного контролю мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з положеннями пункту 9 Порядку № 553 державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно - будівельний контроль, зобов`язаний, зокрема, надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно - будівельного контролю.

Також, пунктом 16 Порядку № 553 передбачено, що за результатами державного архітектурно - будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно - будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком (пункт 17 Порядку № 553).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 553 керівникові кожного суб`єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

Завірена належним чином копія акта, складеного посадовими особами органу державного архітектурно - будівельного контролю за результатами проведеної на об`єкті будівництва перевірки, щодо невиконання приписів, виданих органом державного архітектурно - будівельного контролю генеральному підряднику (підряднику), стосовно порушень вимог нормативно-правових актів, будівельних норм та нормативних документів у сфері містобудівної діяльності, затверджених проектних рішень під час будівництва об`єктів та/або зупинення підготовчих та будівельних робіт надсилається до апарату Держархбудінспекції як органу ліцензування для прийняття відповідного рішення.

Пунктом 19 Порядку № 533 також передбачено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Із системного аналізу наведених правових норм можна дійти до висновку про те, що державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно - будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Перевірка проводиться у присутності суб`єкта містобудівної діяльності або його представника.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 810/3517/17, від 22 жовтня 2018 року у справі № 153/876/17, від 10 липня 2019 року у справі № 521/17659/17.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року у справі №826/5974/16, важливість проведення перевірки у присутності саме уповноваженого представника суб`єкта містобудівної діяльності обумовлена тим, що тільки за такої умови відповідним суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно - будівельний контроль, можуть бути реалізовані права, гарантовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком № 533, зокрема: бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно - будівельного контролю; подавати в письмовій формі, зокрема через електронний кабінет, свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно - будівельного контролю за результатами перевірки.

Матеріалами справи встановлено, що позапланову перевірку на об`єкті будівництва «Будівництво будівель та споруд (ринок з продажу автозапчастин) на бул. Івана Лепсе 26 (26а) у Солом`янському районі м. Києва» проведена «у присутності особи, яка відрекомендувалась представником ТОВ «Автохелп»», втім прізвища, ім`я та по батькові особи в самому Акті не зазначено, підпис такої особи в Акті та приписі - відсутні.

Згідно з положеннями частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Так, представництво юридичної особи за законом визначено Господарським кодексом України.

Відповідно до частини другої статті 65 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Частинами третьою та п`ятою статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Представництво за довіреністю урегульовано статтею 244 Цивільного кодексу України, відповідно до якої представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 246 Цивільного кодексу України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно з положеннями частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи як, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що представляти інтереси юридичної особи перед третіми особами, у тому числі в органах державної влади та місцевого самоврядування, без довіреності можуть уповноважені власники, керівники підприємств або інші особи, визначені в установчих документах підприємства та відомості, про яких містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Інші особи можуть вважатися уповноваженими представниками юридичної особи лише за наявності належним чином оформленої довіреності або перебування з такою юридичною особою у трудових відносинах на посадах, які в силу актів законодавства дозволяють бути представником такої особи у певних правовідносинах.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 2а-1670/4908/12, від 25 травня 2018 року у справі № 810/1885/13-а, від 21 листопада 2019 року у справі № 826/5857/16.

Разом з тим, із наявних матеріалів справи не можливо встановити, за участі кого саме було проведено позапланову перевірку 01.06.2016 року, таким чином, відповідач провів позапланову перевірку за присутності невстановленої особи.

В Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08.07.2016 року графа «у присутності» взагалі не заповнена, що свідчить, що позапланова перевірка 08.07.2016 року була проведена за відсутності уповноваженого представника позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ТОВ «Автохелп», адже Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 1 червня 2016 року та 8 липня 2016 року позапланові перевірки були проведені без наявності законних підстав для проведення таких перевірок та з порушенням норм Порядку № 553, за відсутності уповноваженого представника товариства.

Частино 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Автохелп» за звернення до суду з апеляційною скаргою було сплачено судовий збір у розмірі 3405 грн., відповідно до платіжного доручення від 01.09.2021 року, які підлягають стягненню на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» - задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо перевірки діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп», що були здійснені 1 червня 2016 року та 8 липня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп» (03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 26 , ) суму судового збору у розмірі 3405 грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 16 листопада 2021 року.