Справа № 520/15896/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 листопада 2021 року № 520/15896/21

Харківський окружний адміністративний суд в складі судді Білової О.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011, ) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просить суд:

- визнати дії Офісу Генерального прокурора, що виразилися у відмові в проведенні перерахунку середнього заробітку за час затримки виконання Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 по справі № 640/1846/20 протиправними;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення, за період з 27.11.2020 по 21.04.2021 у розмірі 146 483 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020, яке залишено в силі Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021, у справі № 640/1846/20 було ухвалено: «...Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора з 25.12.2019. Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.12.2019 по 26.11.2020 у розмірі 338 375,73 грн.» Рішення набрало законної сили. Рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання, а розрахунок середнього заробітку здійснено на день винесення рішення. 22 квітня 2021 року Офісом Генерального прокурора було видано Наказ № 405-ц про поновлення позивача на відповідній посаді. В той же час, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання вказаного рішення суду було проведено за період з 25.12.2019 по 26.11.2020 у розмірі 338 375,73 грн. (триста тридцять вісім тисяч триста сімдесят п`ять гривень 73 коп). Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.11.2020 року по 22.04.2021 рік проведено не було. За результатом розгляду звернення позивача від 18.06.2021 щодо проведення розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020, 12.07.2021 у проведенні розрахунку та виплаті середнього заробітку за час затримки у виконання рішення відмовлено.

Ухвалою суду від 31.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача, Офісу Генерального прокурора - до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування заперечень проти позову зазначено, що затримка виконання рішення суду зумовлена тим, що згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України позивач здійснював адвокатську діяльність, право на зайняття якою було зупинене згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» лише з 28.05.2021 на підставі його заяви від 28.05.2021. Тобто позивач протягом часу більше місяця після поновлення продовжував суміщати посаду прокурора та адвокатську діяльність. Закон України «Про прокуратуру» та Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» виключають можливість особи одночасно обіймати посаду прокурора та займатися адвокатською діяльністю. Лист, яким позивача було повідомлено про видання наказу про поновлення на посаді, від 23.04.2021 № 07/7/1/1-1523вих-21 поштовою установою було повернуто Офісу Генерального прокурора із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Тобто, лист був неотриманий ОСОБА_1 не з вини відповідача. Проте позивач до Офісу Генерального прокурора з`явився лише 09.06.2021 і у цей же день ознайомився із наказом про поновлення під підпис.

Позивач не погодився з доводами відзиву та направив до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що рішення суду в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню, а відтак посилання відповідача на оскарження рішення та на положення ст.. 373 КАС України є необґрунтованими. Представник Офісу Генерального прокурора був присутній у судовому засіданні, яке відбулося 26.11.2020 року. Крім того, позивач звернувся з відповідною заявою від 13.12.2020 про виконання рішення та, як вбачається із відповіді №07-363-20 від 29.12.2020, у виконанні рішення було відмовлено. Кодексом адміністративного судочинства України не встановлено підстав для невиконання рішення суду або «затримки» в його виконанні або виключень, які б надавали можливість відповідачу по справі в індивідуальному порядку підходити до питання виконання рішення, в тому числі з урахуванням обставин здійснення адвокатської діяльності позивачем.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Ця справа розглядається в порядку, визначеному ст. 262 КАС України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури.

Наказом Генерального прокурора від 10.12.2019 №1857ц позивача призначено на посаду прокурора відділу організації і процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Генеральної прокуратури України.

13.12.2019 за результатами проведеної з позивачем співбесіди Комісією прийнято рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

Наказом Генерального прокурора від 21.12.2019 №2152ц позивача звільнено із займаної посади з 24.12.2019 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та рішення Комісії.

Позивач не погодившись зі звільненням, звернувся до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020, яке залишено без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суд від 27.04.2021, у справі № 640/1846/20 було вирішено «...Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора з 25.12.2019. Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.12.2019 по 26.11.2020 у розмірі 338 375,73 грн. (ігриста тридцять вісім триста сімдесят п`ять гривень 73 коп.). Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора з 25.12.2019. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в сумі 31493,85 грн. (тридцять одна тисяча чотириста дев`яності три гривні 85 коп.).».

Станом на день винесення судом рішення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 у справі № 640/1846/20 набрало законної сили, не скасовано.

За результатами розгляду заяви позивача щодо виконання рішення, Офіс Генерального прокурора України листом № 07-363-20 від 29.12.2020 повідомив, що питання поновлення позивача на посаді перебуває на розгляді у керівництва Офісу Генерального прокурора.

11.03.2021 було відкрито виконавче провадження №64793041 з примусового виконання виконавчого листа по вказаній справі, копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено відповідачу.

22.04.2021 року Офісом Генерального прокурора було видано Наказ № 405-ц про поновлення позивача на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання вказаного рішення суду було проведено за період з 25.12.2019 по 26.11.2020 у розмірі 338 375,73 грн.

18.06.2021 позивачем на адресу Офісу Генерального прокурора засобами поштового зв`язку було надіслано заяву про здійснення розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020, проте відповідач листом від 12.07.2021 № 21-1867вих-21 відмовив позивачу у виплаті середнього заробітку за час несвоєчасного виконання рішення суду.

Зважаючи на те, що судове рішення було виконано відповідачем із затримкою, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 1,2 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Судом встановлено, що відповідач на виконання рішення суду від 26.11.2020 у справі № 640/1846/20 22.04.2021 наказом № 405-ц поновив позивача на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора.

Отже, рішення суду від 22.04.2021, яке підлягало негайному виконанню, про поновлення позивача на посаді, відповідачем фактично виконано 22.04.2021.

За змістом положень статті 236 Кодексу законів про працю України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно має виконуватися не за загальним правилом - з дати набрання ним законної сили, а негайно з моменту його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян. Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду. Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем протягом тривалого часу рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 у справі № 640/1846/20 про поновлення позивача на посаді має наслідком застосування приписів статті 236 Кодексу законів про працю України про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Відповідач в обґрунтування заперечень посилається на те, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про поновлення на роботі позивач здійснював адвокатську діяльність, право на зайняття якою було зупинене згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» лише з 28.05.2021 на підставі його заяви від 28.05.2021, що позбавило відповідача можливості прийняти рішення про поновлення позивача на посаді прокурора, оскільки означало б порушення посадовими особами Офісу Генерального прокурора вимог статей 6, 19 Конституції України, статті 18 Закону України «Про прокуратуру», статті 25 Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною першою статті 18 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що перебування на посаді прокурора несумісне з обійманням посади в будь-якому органі державної влади, іншому державному органі, органі місцевого самоврядування та з представницьким мандатом на державних виборних посадах.

На прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені Законом України "Про запобігання корупції".

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» посадовим та службовим особам органів прокуратури забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України, входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України, крім випадку, передбаченого абзацом першим частини другої цієї статті.

Отже, за змістом вказаних норм на прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва, та особа, яка перебуває на посаді прокурора, не може займатися іншою оплачуваною роботою.

Водночас, як зазначалося вище, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (частини сьома статті 235 Кодексу законів про працю України).

Вказаним положенням кореспондує пункт 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Обов`язковість судового рішення віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, органами державної влади, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Отже, суд приходить до висновку, що судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню та жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин, окрім непереборних.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 24.09.2021 у справі № 640/755/19.

Норми закону не містять застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненого працівника на підставі судового рішення у разі, якщо він здійснює адвокатську діяльність.

Питання несумісності посад може бути вирішено після поновлення позивача на посаді та, у випадку неподання ним заяви про звільнення із посади, яку він обіймав на той час.

Крім того, судами встановлено, що позивач здійснював адвокатську діяльність до 28.05.2021, право на зайняття якою було зупинене 28.05.2021. Рішення суду у справі № 640/1846/20 виконано відповідачем лише 22.04.2021, проте до зупинення позивачем права на зайняття адвокатською діяльністю.

При цьому відповідачем не доведено належними та достатніми доказами неможливості виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 в частині поновлення позивача на посаді.

Суд зазначає, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для примусового виконання, відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 04.03.2020 №21-458зп, яка була досліджена при розгляді справи № 640/1846/20, середньоденний розмір заробітку позивача становить 1464,83 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі з 27.11.2020 по 21.04.2021 становить 146483,00 грн (1464,83 грн х 100 робочих днів), який підлягає стягненню на користь позивача.

При цьому суд відхиляє доводи відзиву щодо необхідності зменшення присуджених сум на суму отриманого особою заробітку за місцем основної роботи, враховуючи правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/808/16, та у постановах Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 640/755/19, від 23.10.2019 у справі №826/9155/16, від 13.05.2020 у справі №826/1001/16, відповідно до якої виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Отже, обставини отримання позивачем доходу за спірний період та його розмір не входять до предмету доказування у справі.

Одночасно суд вважає, що з огляду на зміст статті 236 Кодексу законів про працю України, належним та достатнім способом захисту прав позивача є стягнення з відповідача обрахованих судом сум середнього заробітку за час несвоєчасного виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у вказаній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення, за період з 27.11.2020 по 21.04.2021 у розмірі 146483,00 грн (сто сорок шість тисяч чотириста вісімдесят три гривні 00 копійок).

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.11.2021.

Суддя Білова О.В.