Справа № 200/7785/21
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р. Справа№200/7785/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Оголь В.К.

за участю

представника позивача Голуб В.В. (згідно Витягу з ЄРЮОФОП),

представника відповідача Яковлєвої А.С. (згідно Витягу з ЄРЮОФОП),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог з урахування заяви про збільшення позовних вимог позивач посилається на те, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за період діяльності з 01.01.2018 по 24.03.2021 з метою контролю за дотриманням вимог податкового та валютного законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та з питань дотримання законодавства щодо правильності і нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 24.03.2021, за результатами якої був складений акт від 14.04.2021 № 3761/05-99-07- 15/34898944. На підстав висновків викладених у акті перевірки відповідачем, зокрема, було складено рішення від 18.05.2021 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1 209 681,51 грн. та сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2021 № Ю- у розмірі 2 419 363,00 грн., які позивач вважає безпідставними та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Позивач наголошує, що виявлені у ході перевірки порушення пункту 1 частини 2 статті 6, частин 2, 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ є безпідставними, та зазначає, що 19.03.2014 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області засобами електронної пошти було подано Звіт за лютий 2014 року, зареєстрований за № , тип документа «звітний», з таблицею № 1 на суму 2 416 373,03 грн. Однак, у зв`язку з виявленими помилками у звіті Головним управлінням 20.03.2014 року ще раз був наданий звіт за лютий 2014 року реєстраційний номер № , тип документа «звітний», з 2-ма таблицями № 5 тип документа «початкова» та тип документа «скасовуючи». Позивач вказує, що звіт від 19.03.2014 року станом на теперішній час рахується під статусом документа «історія подання», тобто, звіт, поданий Головним управлінням за лютий 2014 року можна вважати таким, що не пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників. Саме на підставі цього, відповідач дійшло висновку про відсутність нарахувань в ІКП по ЄВ за лютий 2014 року. Позивач вважаємо вказаний висновок хибним та зазначає, що наявність технічної помилки, яка сталася під час подання звіту в електронному вигляді та не відображення відомостей в податкових органах не спростовує своєчасне нарахування та сплату податків позивачем.

Крім того позивач звертає увагу на те, що відповідно до статті 13-1 Закону № 2464 у разі виявлення за результатами перевірки платника подання недостовірних відомостей, що використовуються в Держреєстрі, або інших відомостей, передбачених Законом № 2464, фінансові санкції та притягнення до адміністративної відповідальності мають право застосовувати як контролюючі органи, так і органи Пенсійного фонду. Повідомляємо, що жодних фінансових санкцій органами Пенсійного фонду до позивача протягом всього часу не пред`явлено, що свідчить про правомірність дій управління юстиції. Також зазначене в повній мірі підтверджується й тим, що в органах пенсійного Фонду стан Звіту «Без помилок», «Актуальний» (реєстраційний номер №644295, дата реєстрації 19.03.2014 року), застрахованим особам цей період (лютий 2014 року) зараховано до страхового стажу.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що сума єдиного внеску, була своєчасно нарахована та сплачена в строки, встановлені Законом № 2464-VІ, а тому не може вважатися недоїмкою.

Стосовно прийняття відповідачем спірного рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2021 року № позивач зазначав, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області 19.03.2014 року був поданий звіт № про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2014 року та яким нараховано внесок на загальну суму 2 416 373,03 грн. 20.03.2014 року Головним управлінням раз було подано звіт за лютий 2014 реєстраційний номер № , тип документа «звітний», з 2 - ма таблицями №5 тип документа «початкова» та тип документа «скасовуючи». Однак, станом на теперішній час звіт від 19.03.2014 року рахується під статусом документа «історія подання». Позивач вказує, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом № 2464-VІ покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції відповідно до Закону. При цьому, на думку позивача, слід розмежовувати відповідальність та застосування фінансових санкцій, які передбачені за своєчасно не нарахований єдиний соціальний внесок та не своєчасне подання Звіту до податкових органів. За змістом пункту третього частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску карається штрафом у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Водночас, звертаємо увагу на те, фінансова санкція, передбачена пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VІ може бути застосована у випадку несвоєчасного нарахування та несплати єдиного внеску, тоді як в даному випадку мова йде про несвоєчасне подання податкової звітності, відповідальність за яке передбачене ПК України.

Щодо штрафних санкцій за не нарахування єдиного соціального внеску за грудень 2015, листопад 2017, серпень 2020, позивач повідомляв, що згідно з п.9 частини другої розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на територіях населених пунктів, визначених переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, де проводилася АТО, розпочата відповідно до Указу № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою ст.6 Закону №2464, на період з 14.04.2014 року до закінчення АТО, або військового чи надзвичайного стану. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом №2464 за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО до платників єдиного внеску не застосовується.

Позивач у заяві про збільшення позовних вимог просив суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2021 року № 27333-13, та вказував на те, що сума боргу визначена у вказаній вимоги в розмірі 856 671,62 грн. є штрафом нарахованим відповідно до рішення від 18.05.2021 року № . Позивач вказує, що підстави обґрунтування застосування та розміру штрафу визначеного вимогою від 05.07.2021 року є взагалі не зрозумілими та такими, що не базуються на нормах чинного законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 05 серпня 2021 року.

05 серпня 2021 року підготовче засідання відкладено на 18 серпня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року суд оголосив перерву до 02 вересня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року суд оголосив перерву до 22 вересня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого засідання в адміністративній справі, відкладено підготовче засідання на 30 вересня 2021 року, замінено відповідача у справі Головне управління ДПС у Донецькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП: 44070187), прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог від 21.09.2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 жовтня 2021 року.

27 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

У ході документальної позапланової виїзної перевірки Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за період діяльності з 01.01.2018 року по 24.03.2021 року з метою контролю за дотримання вимог податкового та валютного законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування , обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 24.03.2021 року встановлено, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області 19.03.2014 року наданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2014 року № , тип документа «звітний», яким визначена загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті 2 416 373,03 грн. 20.03.2014 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області ще раз був поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2014 року № , тип документа «звітний». Згідно додатку № 4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» звіт складається із двох таблиць № 5: перша тип документа «початкова», друга тип документа «скасовуюча». Відповідач звертав увагу на те, що станом на час перевірки звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2014 року № рахується під статусом документа «історія подання», тобто відсутні нарахування по єдиному внеску в інтегрованій картці платника (ІКП) по коду бюджетної класифікації 71010000 (єдиний внесок) за лютий 2014 року.

Також відповідач наголошує, що позивачем було невірно застосовано максимальну величину суми заробітної плати (доходу), встановленої на відповідні періоди: за листопад 2017 року неврахована сума доходу в межах максимальної величину, на яку нарахувати єдиний внесок у розмірі 1 615,30 грн. (сума не нарахованого єдиного внеску 355,37 грн.), за листопад 2017 року неврахована сума доходу в межах максимальної величину, на яку нарахувати єдиний внесок у розмірі 3 301,81 грн. (сума не нарахованого єдиного внеску 726,40 грн.), за грудень 2015 року неврахована сума доходу в межах максимальної величину, на яку нарахувати єдиний внесок у розмірі 2 720,00 грн. (сума не нарахованого єдиного внеску 598,40 грн.), за серпень 2020 року неврахована сума доходу в межах максимальної величину, на яку нарахувати єдиний внесок у розмірі 5953,63 грн. (сума не нарахованого єдиного внеску 1309,80 грн.).

З огляду на викладене, відповідач вважає висновки викладені в акті перевірки щодо порушення пункту 1 частини 2 статті 6, частини 2, 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є правомірними, оскільки позивачем не нараховано єдиний внесок за лютий 2014 року у сумі 2 419 363,00 грн., та не вірно застосовано максимальну величину суму заробітної плати (доходу), встановленої на відповідний період за грудень 2015 року, за листопад 2017 року та серпень 2020 року.

Відповідач вважає безпідставним посилання відповідача на те, що позивач своєчасно та в повному обсязі подав звіт по єдиному внеску за 2014 рік, оскільки у бухгалтерському обліку нарахування заробітної плати та єдиного внеску за лютий 2014 року здійснено, заробітна плата виплачена, єдиний внесок за лютий 2014 року сплачено, що підтверджується звітом у Пенсійному фонду України від 19.03.2014 року стан «без помилок», «актуальний». Відповідач звертає увагу на те, що відповідно до Порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 09.09.2013 року № 454, що страхувальники зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів звіти протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду, звіт подається за формою згідно з додатком № 4 вказаного Порядку. Крім того приписами п. 5.1 розділу V Порядку передбачено, що чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначеного Порядком.

Враховуючи викладені обставини, відповідач вважає, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу були прийняті у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 870 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1 та утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2.

Згідно додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 870 до переліку територіальних органів Мін`юсту, що ліквідуються віднесено - Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області.

Згідно додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 870 до переліку міжрегіональних територіальних органів Мін`юсту, що утворюються віднесено - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2019 року «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України № 3173/5 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції згідно з переліком (додаток 1).

Згідно додатку 1 до наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 року №3173/5 до переліку територіальних органів Міністерства юстиції України, що ліквідуються віднесено Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області.

Згідно з додатком 2 до наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 року № 3173/5 до переліку міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України, що утворюються віднесено Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2019 року № 4348/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», припинено Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах з 28.12.2019 року.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 20.04.2021 року Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області припинило діяльність.

З огляду на зазначене, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

З матеріалів справи встановлено, що 14.04.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (), за результатами якої складено акту № 3761/05-99-07-15/34898944.

Перевіркою встановлено порушення:

- пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України в частині не подання повідомлення «1 первинне надання інформації про об`єкти оподаткування) про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно наданий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і утриманого з них податку за 2 квартал 2017 року, термін надання 09.08.2017 року, фактично наданий 10.08.2017 року;

- підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14, підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, абз. 2 пункту 57.1 статті 57, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 , підпункту 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 «а» статті 171, пункту 176.2 «а» статті 176, підпунктів 1.2, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не утриманий та не перерахований військовий збір з виплачених сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на користь раніше звільнених та поновлених на роботі працівників установи за рішенням суду, в результаті чого донараховано військового збору на загальну суму 6 475,80 грн., у тому числі за листопад 2020 року у сумі 4 029,52 грн., за грудень 2020 року у сумі 2 446,28 грн.;

- пункту 1 частини 2 статті 6, частини 2, 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ, а саме: не нарахований єдиний внесок на загальну суму 2 419 363,00 грн., у зв`язку з помилкою надання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску (відсутні нарахування ЄВ в ІКП) за лютий 2014 року у сумі 2 416 373,03 грн. терміном нарахування 20.03.2014 року; у зв`язку з невірним застосуванням максимальної величини суми заробітної плати (доходу), встановленої на відповідний період за грудень 2015 року у сумі 598,40 грн. терміном нарахування 20.01.2016 року, за листопад 2017 року у сумі 1 081,77 грн. терміном нарахування 20.12.2017 року, за серпень 2020 року у сумі 1 309,80 грн. терміном нарахування 21.09.2020 року.

Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, не погодившись з висновками акту, надало до Головного управління ДПС у Донецькій області заперечення на акт перевірки від 20.04.2021 року № 10-18/67.

Рішення за результатами розгляду заперечень від 20.04.2021 року № 10-18/67 Головним управлінням ДПС у Донецькій області суду не надано.

На підставі висновків викладених у акті перевірки від 14.04.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 18.05.2021 року, якою Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області нараховано недоїмку в сумі 2 419 363,00 грн.

Також 18.05.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області застосовані штрафні санкції в розмірі 1 209 681,51 грн.

05.07.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області за даними інформаційно телекомунікаційних систем ДПС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-27333-13, якою Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області зобов`язано сплатити заборгованість в сумі 865 671,62 грн., з якої 865 671,62 грн. штраф.

Позивач не погодившись зі спірними вимогами про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується:для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Приписами частини 1 статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1, 2 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті (крім випадків сплати єдиного внеску в іноземній валюті, передбачених абзацами другим - четвертим частини п`ятої цієї статті), здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацом 5 частини 8 вищезазначеної статті Закону передбачено, що періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 статті 9 Закону № 2464).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Пунктом 11 статті 25 Закону № 2464 податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, виходячи з аналізу положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області зобов`язано своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Суд зазначає, що Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 454 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту Порядок № 454).

Порядок встановлює порядок, строки подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено суми єдиного внеску до органів доходів і зборів, та його форму.

Згідно п. 2.1 Порядку звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за місцем взяття на облік в органах доходів і зборів в один із таких способів, зокрема, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством

Пунктом 2.8 Порядку визначає, що звіт повинен містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (початкова, скасовуюча, призначення пенсії, додаткова); звітний період, за який подається звіт; повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) страхувальника згідно із Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також інші категорії страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"; для юридичних осіб зазначається код за ЄДРПОУ; для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган доходів і зборів та мають відмітку у паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки); код основного виду економічної діяльності, відповідно до якого встановлено клас професійного ризику; клас професійного ризику виробництва; місцезнаходження (місце проживання) страхувальника; код органу доходів і зборів, до якого подається звіт; дата подання звіту; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб страхувальника; середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період (за наявності); кількість застрахованих осіб у звітному періоді, яким нараховані виплати (за наявності); штатна чисельність працівників (за наявності); підписи страхувальника - фізичної особи та/або посадових осіб страхувальника, засвідчені печаткою страхувальника (за наявності).

Зазначені реквізити мають бути обов`язково заповнені в усіх таблицях додатків до звітів, де вони передбачені.

Звіт страхувальником повинен подаватися в повному обсязі. Звіт, складений з порушенням вимог цього Порядку, у тому числі без обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 2.8 цього розділу, та поданий без всіх необхідних таблиць, не вважається звітом і вважається таким, що не подавався (п. 2.10 Порядку № 454).

Згідно п. 3.1 зазначеного Порядку страхувальники, крім зазначених у пунктах 3.5, 3.6 цього розділу, а також страхувальники, зазначені в пункті 3.2 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у частині подання звіту за таких осіб зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Звітним періодом є календарний місяць.

Звіт подається за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Порядку № 454 звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Звіт повинен містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, що наведені у додатках 4 - 7 до цього Порядку.

Пунктом 5.1 Порядку Передбачено, що у разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт до органу доходів і зборів за місцем взяття на облік. Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначених цим Порядком.

З матеріалів справи судом встановлено, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області надано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів від 19.03.2014 року № за лютий 2014 року.

Згідно вищезазначеної декларації Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області у рядку 8 звітності визначено загальну суму єдиного внеску, що підлягає сплаті у лютому 2014 року в розмірі 2 416 373,03 грн.

Проте, 20.03.2014 року Головним територіальним управлінням юстицію у Донецькій області надано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів № за лютий 2014 року, відповідно до якої сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті не була визначена.

Під час перевірки Головне управління ДПС у Донецькій області встановило, що Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надало звіт за лютий 2014 року № , тип документа «звітний», з таблицею № 1 на суму 2 416 373,03 грн., але 20.03.2014 року ще раз надало звіт за лютий 2014 року № , тим документа «звітний» з двома таблицями № 5 «початкова» та тип документа «скасовуюча». Станом на час перевірки звіт від 19.03.2014 рахується під статусом документа «історія подання».

Отже, враховуючи те, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області у строк встановлений чинним законодавством були надані два звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2014 року, в обох звітах зазначався тип документу «звітний», Головним управлінням ДПС у Донецькій області відповідно до п. 5.1 Порядку № 454 чинним був визначений звіт від 20.03.2014 року № , а звіт від 19.03.2014 року № рахувався в податковому органі під статусом документа «історія подання».

Суд зазначає, що оскільки у звіті від 20.03.2014 року № Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області не визначена сума нарахованого єдиного внеску, який підлягає сплаті, в інтегрованої картки платника податків відсутнє нарахування єдиного внеску за лютий 2014 року.

Суд наголошує, що відповідно до приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган має право нараховувати єдиний внесок, у зв`язку з чим відповідачем Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області був донарахований єдиний внесок в розмірі 2 416 373,03 грн. за лютий 2014 року, та сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2021 року № в частині недоїмки в сумі 2 416 373,03 грн.

Стосовно твердження позивача, що у Пенсійному фонді України звіт від 19.03.2014 року прийнятий «без помилок» та «актуальний», суд не приймає як доказ нарахування єдиного внеску, та вказує, що відповідно до Порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено, що страхувальник повинен подати звіт у повному обсязі до органів податків і зборів за місцем обліку. Отже, вказаний документ, повинен бути прийнятий саме податковим органом.

Крім того, як наголошував представник відповідача у судовому засідання, до Пенсійного органу подається інформація щодо нарахування роботодавцем заробітної плати, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески по кожному окремому працівнику, та про що вносяться відповідні відомості до індивідуальних відомостей про застраховану особу. При цьому, податковий орган отримує інформацію, щодо нарахування єдиного внеску в загальній сумі на підприємстві.

Суд наголошує, спірним питанням даної справи є ненарахування єдиного внеску за лютий 2014 року, а не своєчасність сплати єдиного внеску на що вказує позивач.

Суд зазначає, що згідно ІКП Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області був сплачений єдиний внесок в розмірі 2 416 373,03 грн., однак, у зв`язку з відсутністю в ІКП інформації щодо нарахування єдиного внеску за 2014 рік, вказана сума обліковувалась як переплата та не проходила як сплата єдиного внеску за лютий 2014 року.

Представник відповідача у судовому засіданні вказував на те, що з метою оподаткування суми в розмірі 2 416 373,03 грн. Головним управлінням ДПС у Донецькій області й була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2021 року № .

Також судом встановлено, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області були подані до податкового органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2015 року від 20.03.2016 року № , за листопад 2017 року від 19.12.2017 року № , за серпень 2020 року від 21.09.2020 року № .

У ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області не вірно застосовано максимальну величину суми заробітної плати (доходу), встановленої на відповідний період: за грудень 2015 року неврахована сума доходу в межах максимальної величини, на яку необхідно нарахувати єдиний внесок у розмірі 2 720,00 грн. (сума не нарахованого єдиного внеску 598,40 грн.), за листопад 2017 року неврахована сума доходу в межах максимальної величини, на яку необхідно нарахувати єдиний внесок у розмірі 1 615,30 грн. (сума не нарахованого 355,37 грн.) та у розмірі 3 301,81 грн. (сума не нарахованого єдиного внеску 726,40 грн.), за серпень 2020 року неврахована сума доходу в межах максимальної величини, на яку необхідно нарахувати єдиний внесок у розмірі 5 953,63 грн. (сума не нарахованого 1 309,80 грн.).

У зв`язку з невірним застосуванням максимальної величини суми заробітної плати (доходу) встановленої на відповідний період Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області донараховано єдиний внесок за грудень 2015 року в сумі 598,40 грн., за листопад 2017 року 1 081,77 грн., за серпень 2020 року 1 309,80 грн.

Стосовно неправомірності донарахування єдиного внеску за грудень 2015 року, листопад 2017 року та серпень 2020 року позивач посилається на п. 9 ч. 2 розділу VIIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, яка визначає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, де проводилась АТО, звільняються від виконання обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону № 2464 на період з 14.04.2014 року до закінчення АТО, військового або надзвичайного стану.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту:

«9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

На теперішній час Указ Президента України про закінчення антитерористичної операції не приймався, а Указ Президента України «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» від 30 серпня 2018 року № 116/2018 року не зазначає про припинення антитерористичної операції, а містить посилання про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях».

Отже, позивач звільнявся від відповідальності за несвоєчасне нараховування, обчислення і сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Проте, Законом України від 14 січня 2020 року № 440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» пункт 9-4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключено 13 лютого 2020 року.

Таким чином, пункт 9-4 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464 був діючим з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року включно.

З правового аналізу наведених законодавчих норм слідує, що до 13 лютого 2020 року факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати.

Разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу, норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок), втратила чинність.

З правового аналізу наведених законодавчих норм слідує, що до 13 лютого 2020 року факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати. При цьому, вказані норми не скасовували обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавали можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, що було підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464.

З огляду на наведене, позивач з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року включно внаслідок проведення антитерористичної операції був звільнений від обов`язків своєчасно нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внеску, проте, оскільки пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12 лютого 2020 року включно, на час формування спірної вимоги 13.10.2020 відсутні будь-які підстави щодо звільнення позивача від своєчасного нараховування, обчислення та сплати єдиний внеску.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить висновку, що відповідач правомірно донарахував Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області єдиний внесок за грудень 2015 року у сумі 598,40 грн., за листопад 2017 року в сумі 1 081,77 грн., за серпень 2020 року у сумі 1 309,80 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вимога Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2021 року № є правомірною, та не підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого внеску від 18.05.2021 року, яким Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області нараховано штраф у 1 209 681,51 грн., суд зазначає.

Пунктом 11 статті 25 Закону № 2464 податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вже встановлено судом Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області не нараховано єдиний соціальний внесок за лютий 2014 року, та не в повному обсязі нараховано єдиний внесок за грудень 2015 року, листопад 2017 року та серпень 2020 року, у зв`язку з чим керуючись статтею 25 Закону № 2464 відповідач застосував штрафні санкції за не нарахування єдиного внеску за спірні періоди.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого внеску від 18.05.2021 року є правомірним та не підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2021 року № Ю-27333-13, суд зазначає наступне.

05.07.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-27333-13, відповідно до якої Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області зобов`язано сплатити заборгованість в сумі 865 671,62 грн., де 865 671,62 грн. штраф.

Судом встановлено, що штраф в сумі 865 671,62 грн. є залишком штрафу, який нарахований на підставі рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2021 року, яке визнано судом правомірним.

Отже, враховуючи те, що за Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області обліковувалась заборгованість в розмірі 865 671,62 грн., відповідачем правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-27333-13 від 05.07.2021 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки, прийнятті Головним управлінням ДПС у Донецькій області вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 18.05.2021 року, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2021 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-27333-13 від 05.07.2021 року правомірно, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 10 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш