Справа № 308/15033/21
Суддя: Голяна О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Голяни О.В., за участі секретаря судового засідання Лецак Н.В., представника позивача Костів Л.А., перекладача Чаудхарі Тарун, відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), його представника адвоката Петрунь М.М., розглянувши адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження та проживання: ОСОБА_3 , місце перебування: АДРЕСА_1 , про примусове видворення іноземця за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити за межі території України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження та проживання: ОСОБА_3 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову зазначає, що 30.10.2021 року о 16 год. 40 хв. відповідач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на ділянці відповідності впс «Великий Березний» на районі н.п. с. Завосино на відстані 4000 метрів до Державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.

На момент затримання оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, у відповідача були відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2021 року відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Окрім цього, зазначає, що відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 терміном до 15.10.2021 року, відносно якої ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області прийнято рішення про скасування на підставі п. 63 Порядку оформлення, видач, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення повістки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України від 25.04.2018 року №322, що підтверджуюся листом ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 03.11.2021 року.

Підстав для законного перебування на території України відповідач не має, посвідку на тимчасове проживання в України скасовано.

У зв`язку з порушенням відповідачем вимог законодавства України з прикордонних питань та Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», і відповідно до вимог ст. 29 цього Закону, наявні підстави для примусового видворення іноземця.

17.11.2021 представник відповідача надав відзив, в якому проти задоволення адміністративного позову заперечив.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове повернення, оскільки не має грошей, родичів на території України, не володіє українською мовою.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що бажає повернутись в країну походження; оригінал його паспорту знаходиться у позивача.

Представник відповідача адвокат Петрунь М.М. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення адміністративного позову. Зазначив, що позов заявлений передчасно, стосовно відповідача не приймалося рішення про примусове повернення, яке повинне передувати ухваленню рішення суду про видворення.

Ухвалою суду від 12.11.2021 відкрито провадження у адміністративній справі, засідання у справі призначено на 17.11.2021.

Заслухавши представників сторін у судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи слідує, що 30.10.2021 року о 16 год. 40 хв. відповідач громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на ділянці відповідності впс «Великий Березний» на районі н.п. с. Завосино на відстані 4000 метрів до Державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.

02.11.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято рішення у справі №308/14460/21 про затримання громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що особа відповідача громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) повністю ідентифікована.

Документ, що посвідчує особу відповідача - закордонний паспорт № НОМЕР_3 , виданий 23.11.2018, дійсний до 22.11.2028, знаходиться у володінні позивача.

Відповідно до відповіді на запит т.в.о. начальника ДМС України Центральне міжнародне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Пустовіт О. громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 терміном до 15.10.2021 року.

Відповідно до листа ВНЗ «Національної академії управління» ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 01.10.2021 року прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_4 на підставі п.2 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України від 25.04.2018 року №322.

На теперішній час вищевказаний іноземний громадянин не є студентом ВНЗ «Національної академії управління».

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент розгляду справи не має законних підстав для перебування на території України; раніше відповідач обрав незаконний шлях виїзду за межі України до країни Європейського співтовариства з уникненням від прикордонного та інших видів державного контролю, що, в свою чергу, суперечить меті в`їзду та перебування його на території України, тобто навчання та отримання освіти.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773- VI).

Згідно з п. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частинами 1 та 5статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено вичерпний перелік підстав за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства. Такими підставами є: - де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; - де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; - де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; - де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Доказів стосовно наявності обставин, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видачу чи передачу відповідача до країни походження в ході судового розгляду здобуто не було, а тому відсутні підстави для застосування положень вищезазначеної норми.

Згідно абзацу 1 частини 1статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства Міністерство внутрішніх справа України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, Служба Безпеки України винесли спільний наказ № 353/271/150 від 23.03.2012, яким затвердили Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі -Інструкція № 353/271/150).

Відповідно до пункту 4 Інструкції № 353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

З наведеної норми Інструкція № 353/271/150 слідує, що така передбачає примусове видворення особи без попереднього рішення про її примусове повернення.

Також у пункті 7розділу І Інструкції № 353/271/150 зазначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

- невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

- наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;

- якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;

- якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач розглядає Україну як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи з метою пошуку кращих умов проживання, у зв`язку з чим здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу, що свідчить про порушення ним вимог ст. ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідачем та його представником не спростовано тієї обставини, що коштів для виїзду з території України до країни походження у відповідача не має. Окрім того, обставини щодо відсутності у відповідача достатньої суми коштів для повернення до Алжирської народної демократичної республіки серед іншого також підтверджуються протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.10.2021 року.

Наміру звертатися до територіальних підрозділів ДМС із заявою про набуття статусу біженця або особи, яка потребує захисту відповідачем не заявлено. Родинні зв`язки у відповідача на території України, як і визначене місце проживання на цій території відсутні, самостійно територію України відповідач залишити не має змоги.

Отож, враховуючи, що у відповідача відсутні сталі зв`язки з державою Україною, в тому числі не визначено місце проживання на території Україні та зважаючи на виявлений факт спроби незаконного перетину відповідачем державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу, суд вважає, що в сукупності вказані факти свідчать про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

У зв`язку з тим, що відповідач повідомив про неможливість виконання рішення про примусове його повернення через відсутність у нього коштів для повернення до країни громадянської приналежності, законні підстави для перебування відповідача на території України відсутні, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, а також з урахуванням приведених обставин щодо наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового видворення громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за межі території України.

На підставі викладеного, ст.ст.26,29,30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст.6,8,9-11,72-79,288,289 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) задовольнити.

Примусово видворити за межі України Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена ГОЛЯНА