Справа № 380/8140/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8140/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:
I. Стислий виклад позицій учасників справи
1. До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.І.Франка, 25, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови надати оновлену довідку позивачу про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для обчислення пенсії, з урахуванням індексації;

- зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати позивачу оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача до якої включити суму індексації грошового забезпечення, в тому числі виплачену на підставі судового рішення у справі №380/3198/20, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у видачі довідки позивачеві про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, а саме з урахуванням суми індексації грошового забезпечення.

3. Вважає, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, та, як наслідок, повинна враховуватись у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

4. 11.06.2021 до суду від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову, у яких останній проти позову заперечив повністю, просив суд залишити позовні вимоги позивача без задоволення з огляду не їх необґрунтованість.

5. Пояснення обґрунтовані тим, що законодавством не передбачено перерахунок пенсій в індивідуальному порядку щодо конкретних осіб. Вважає, що правова кваліфікація спірних правовідносин позивачем є помилковою.

6. 18.06.2021 до суду надійшов відзив від представника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який проти задоволення позову заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не оформляють довідки про додаткові види грошового забезпечення із урахуванням індексації. Відтак вважає, що Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є неналежним відповідачем у цій справі.

7. Військова частина НОМЕР_1 правом на подання відзиву не скористалася, що згідно з частиною 6 статті 162 КАС України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи за наявними матеріалами.

II. Рух справи
1. Ухвалою від 26.05.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

2. Ухвалою від 13.08.2021 суд допустив заміну первісного відповідача у справі Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки належним відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 .

3. Заходи забезпечення доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

III. Фактичні обставини справи
1. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

2. Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 1993 року по 2017 рік. Останнім перед звільненням місцем проходження військової служби позивача є військова частина НОМЕР_1 .

3. Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.06.2017 р. №107 позивача звільнено з військової служби у запас. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2017 №126 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 22.06.2017.

4. На день звільнення з військової служби позивач не отримав у повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а саме - йому не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по 22.06.2017.

5. Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_3 та зобов`язання останньої провести нарахування та здійснити виплату індексації грошового забезпечення.

6. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 по справі №380/3198/20 військову частину НОМЕР_3 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.06.2017 р. із врахуванням базового місяця січня 2008 року.

7. На виконання зазначеного рішення суду позивачеві нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.06.2017 у сумі 50 703,84 грн. Згідно з карткою особового рахунку позивача йому виплачена за 6-ти місячний період індексація грошового забезпечення у сумі 5690,49 грн.

8. 26 квітня 2021 року представник позивача звернувся до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із адвокатським запитом, в якому просив видати оновлену довідку про додаткові види грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії з урахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення на підставі рішення суду у справі №380/3198/20, яке набрало законної сили 17.11.2020.

9. Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 11.05.2021 №4373 повідомив представника позивача про те, що довідка, за видачею якої останній звертався із адвокатським запитом, надається за останнім місцем служби перед звільненням.

10. Вважаючи дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. Позиція суду
1. При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

2. Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

3. «На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

4. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

5. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

6. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, унормовано Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-ХІІ).

7. Статтею 1 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

8. Частиною 1 статті 9 Закону №2011ХІІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

9. Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

10. Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

11. Частиною 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).

12. Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України № 2011 грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

13. У відповідності до статті 2 Закону України №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

14. Правова природа індексації полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

15. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року по справі № 638/13719/19.

16. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

17. Таким чином, суд вважає підставними вимоги позивача про врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні та перерахунку його пенсійного забезпечення.

18. Разом з цим, суд вказує таке.

19. Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393» (далі - Порядок №45), яка набрала чинності 20.02.2008 року.

20. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України №2262, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

21. Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

22. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

23. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

24. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

25. За наведених обставин суд погоджується із доводами представника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про те, що обов`язок щодо видачі довідки із зазначенням індексації покладається на військову частину НОМЕР_1 .

26. Резюмуючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог, суд звертає увагу на те, що правовий спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права.

27. На переконання суду, для того, щоб спір став правовим, він має володіти такими характерними ознаками:

28. 1) виникає лише з таких дій його учасників, що мають юридичні наслідки;

29. 2) повинен бути спрямований на реалізацію та захист прав, свобод, законних інтересів, а також виконання обов`язків особи;

30. 3) реалізація інтересів однієї сторони спору здебільшого тягне за собою неможливість задоволення інтересів іншої сторони спору;

31. 4) юридичним підґрунтям правового спору є гарантована законом суб`єкту, права якого порушено, можливість захисту права, свободи чи його законного інтересу;

32. 5) способи і засоби вирішення правових спорів, встановлені національним законодавством, не позбавляють особу можливості звернутись до альтернативних засобів захисту прав

33. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

34. У пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, серед іншого, зазначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

35. Адміністративним процесуальним законодавством України, зокрема, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства, визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або охоронювані законом інтереси, і просити про їх захист.

36. Таким чином, суди наділені повноваженнями щодо захисту саме порушеного права, свободи або охоронюваного законом інтересу.

37. Однак, в спірних правовідносинах такі порушення з боку військової частини НОМЕР_1 відсутні, їх існування є неможливим з причини відсутності між військовою частиною та позивачем предмету спору, оскільки останній до відповідача із заявою про видачу довідки про розмір грошового забезпечення із урахуванням індексації не звертався.

38. За цих обставин суд зазначає, що відповідач не вчиняв і не міг вчинити будь-якої дії чи бездіяльності, не приймав рішення стосовно пенсійного забезпечення відповідача. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав зобов`язувати відповідача в судовому порядку підготувати та надати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивачу із урахуванням індексації.

39. Отже, суд висновує, що між позивачем та відповідачем не виникло публічно-правових відносин з приводу перерахунку грошового забезпечення позивача, наслідком чого є відсутність спору про дотримання права позивача у цих правовідносинах.

40. Відтак з фактичних обставин справи вбачається, що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем з цього приводу відсутній.

41. Системний аналіз викладеного дозволяє стверджувати, що адміністративний позов необхідно залишити без задоволення.

42. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

43. Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

44. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

45. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

46. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

47. Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:
1. у задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 16 листопада 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик