Справа № 440/12909/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/12909/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області/ та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області /далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Хмельницькій області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії №57 від 16 червня 2021 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду /а.с. 1-5/.

Позов обґрунтований тим, що 10 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком та надав всі необхідні документи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 28 років, підтвердженого в установленому законодавством порядку. З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки вважає, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу періоди його роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.21-22/ зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, оскільки не враховано період навчання з 01 вересня 1978 року по 15 червня 1980 року (так як ім`я, зазначене в атестаті, не відповідає паспортним даним особи), періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10 березня 1983 року (так як відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, натомість є печатка за останнім місцем роботи), період роботи згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) (так як прізвище особи не відповідає паспортним даним).

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 27 жовтня 1998 року /а.с. 8-9/.

ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 10 червня 2021 року (вх. №2410) про призначення пенсії за віком. До заяви, серед іншого, додав копію трудової книжки № НОМЕР_4 /а.с.24-25/.

Відповідно до розрахунку страхового стажу /а.с.40/ загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 02 роки 00 місяців 03 дні, до якого враховано тільки період проходження строкової військової служби з 28 листопада 1980 року по 30 листопада 1982 року.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року /а.с.38/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 28 років, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Вказане рішення вмотивоване тим, що страховий стаж особи становить 2 роки 3 дні та за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01 вересня 1978 року по 15 червня 1980 року, оскільки ім`я, яке зазначене в атестаті, не відповідає паспортним даним особи; періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10 березня 1983 року, оскільки відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, натомість є печатка за останнім місцем роботи; період роботи згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5), оскільки прізвище особи не відповідає паспортним даним.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Таким чином, у період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року право на пенсію за віком набувають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Судовим розглядом встановлено та сторонами визнається, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг пенсійного віку 60 років - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому для виникнення у нього права на призначення пенсії за віком необхідна наявність страхового стажу не менше 28 років.

Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року слідує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема, внаслідок не врахування періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10 березня 1983 року, оскільки відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, натомість наявна печатка за останнім місцем роботи.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не враховано до страхового стажу позивача всі періоди його роботи, що зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_5 від 05 квітня 1979 року.

В позовній заяві позивач не погоджується із таким неврахуванням відомостей, зазначених в його трудовій книжці, та вважає за необхідне зарахувати до його страхового стажу періоди роботи згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року .

Вирішуючи питання наявності підстав для врахування періодів роботи до страхового стажу позивача згідно записів в трудовій книжці, суд виходить з наступного.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Статтею 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній /далі - Порядок №637/.

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених положень вбачається, що страховий стаж підтверджується записами в трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності - встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3, 2.10 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

При цьому згідно із пунктом 2.12 вказаної Інструкції зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, перша сторінка (титульний аркуш) трудової книжки (в тому числі щодо прізвища, імені, по батькові та дати народження) заповнюється адміністрацією підприємства, на якому особу приймають на роботу вперше, а після такого заповнення ставиться печатка такого підприємства. У випадку необхідності внесення змін до першої сторінки зміни вносяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів, посилання на які записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З тексту записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року /а.с.11-15/ вбачається, що з 01 березня 1983 року позивач прийнятий на роботу на завод та 10 березня 1983 року вперше здійснювалось заповнення його трудової книжки, а тому на першій сторінці трудової книжки має бути печатка саме заводу, на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Дослідивши першу сторінку трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року /а.с. 11/, судом встановлено, що вона не містить такої печатки заводу, де вперше заповнювалася трудова книжка, однак вона містить відбиток печатки ФОП ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року внесені зміни щодо дати народження позивача та проставлено відмітку про такі зміни на внутрішній стороні обкладинки трудової книжки, яка засвідчена підписом уповноваженої особи та печаткою ФОП ОСОБА_2 , який згідно запису 44 такої трудової книжки /а.с.16-зворот/ є роботодавцем позивача.

Суд враховує, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а, в ухвалах про відмову у відкритті касаційного провадження від 25 травня 2020 року у справі №560/3467/19, від 24 травня 2021 року у справі № 560/5446/20 та від 07 липня 2021 року у справі № 560/5039/20, про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відомості, які зазначені в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року щодо періодів його роботи, підлягають врахуванню при визначенні страхового стажу позивача для призначення пенсії, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд враховує ту обставину, що в силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16 грудня 2020 року №25-1) /далі - Порядку №22-1/, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, то саме цей орган і має продовжити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 червня 2021 року про призначення пенсії з урахуванням відомостей, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року щодо періодів його роботи.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ "Ощадбанк" №37097 від 13 жовтня 2021 року /а.с. 6/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний код 21318350) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №57 від 16 червня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 червня 2021 року про призначення пенсії з урахуванням відомостей, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10 березня 1983 року щодо періодів його роботи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк