Справа № 420/8727/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8727/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 16.07.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Пенсійного фонду України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУПФ) в Одеській області про:

- визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 листом №7206-6906/П-02/8-1500/21 від 05 травня 2021 року у поновленні права на виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення військовослужбовця відповідної категорії;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням права на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення військовослужбовця відповідної категорії зі сплатою суми недоотриманої пенсії з 01 січня 2018 року по день фактичного проведення перерахунку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що йому призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) у розмірі 90% грошового забезпечення. Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача у 2018 році, розмір якої обчислено у розмірі 70% грошового забезпечення та здійснено виплату перерахованої пенсії. Таким чином, при проведенні перерахунку пенсії позивача зменшено основний розмір пенсії з 90% до 70%, що призводить до порушення прав позивача на соціальний захист.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Пенсійний фонд (далі ПФ) України.

Відповідач ГУПФ України в Одеській області позов не визнав, вказуючи, що відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Також відповідач зазначив, що позивач отримує пенсійні виплати, сума яких не зменшилась, право на перерахунок пенсії позивачу реалізовано відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок. На даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства. Тому підстави для визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області відсутні.

Відповідач ПФ України позов не визнав, вказуючи, що централізоване перерахування коштів не є персоналізованим та лише спрощує процедуру перерахування коштів від ПФ України до банку (пошти), а пенсійне забезпечення пенсіонерів є дискреційними повноваженнями управлінь Фонду. Нарахування пенсійних виплат (надбавок, підвищень, компенсацій, допомог), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету можуть здійснюватися виключно в межах бюджетних асигнувань, визначених ПФ України на цю мету та з дотриманням БК України. Враховуючи, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови №103, якими визначались умови та розміри перерахунку пенсій, здійсненого з 01 січня 2018 року колишнім військовослужбовцям, а після визнання протиправними та скасування п.п.1, 2 Постанови №103 інших рішень Кабінету Міністрів України про умови та розміри проведення перерахунку пенсій не приймалося, та не збільшення ПФ України бюджетних асигнувань з Державного бюджету України для перерахунків пенсій на умовах, інших, ніж за Постановою №103, виплата пенсій у 2019-2021 років здійснювалась з урахуванням бюджетних асигнувань, визначених на цю мету.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області, ПФ України про визнання протиправними дій з відмови листом №7206-6906/П-02/8-1500/21 від 05 травня 2021 року у поновленні права на виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року під час її перерахунку від 02 квітня 2018 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок, нарахування та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано ПФ України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23 липня 2014 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 16 грудня 2020 року "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" здійснити фінансування виплати перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

В апеляційній скарзі ПФ України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПФ України посилається на те, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням безпідставно поклав на ПФ України зобов`язання з виплати позивачу пенсії, оскільки пп.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФ України від 22 грудня 2014 року №28-2, чітко визначено, що головні управління відповідно до покладених завдань здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ. Таким чином, судом першої інстанції не враховано розмежування компетенції ПФ України та ГУПФ України в Одеській області.

Крім того, апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зменшення компетенції головних управлінь Пенсійного фонду України з 01 квітня 2021 року шляхом переходу повноважень щодо виплати нарахованої пенсії від головних управлінь Фонду до ПФ України. Судом не правильно застосовано положення Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" (далі Порядок №1279) та Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (далі Порядок №1596), оскільки централізоване перерахування коштів, що здійснюється ПФ України, не є персоналізованим, не може бути реалізоване без нарахування, складання документів для виплати пенсій територіальним органом ПФ та, згідно з Порядком №1279, лише спрощує процедуру проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. При цьому, призначення (перерахунок) та виплата пенсій пенсіонерам є дискреційними повноваженнями територіальних управлінь Фонду.

Також, апелянт зазначає, що отримання позивачем листа від територіального органу ПФ України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині зобов`язання ПФ України здійснити виплату перерахованої пенсії.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ПФ України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років (вислуга років 37 років) відповідно до Закону №2262-ХІІ у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

02 квітня 2018 року ГУПФ України в Одеській області пенсію ОСОБА_1 перераховано з 01 травня 2018 року, виходячи з наступних складових посадовий оклад 5 070 грн., оклад за військовим званням у розмірі 1 340 грн., надбавка за вислугу років (50%) у розмірі 3 205,50 грн. у розмірі 70% (вислуга років 37) відповідних сум грошового забезпечення.

14 квітня 2021 року позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою про проведення перерахунку його пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, що враховувались йому до 01 січня 2018 року.

05 травня 2021 року ГУПФ України в Одеській області за результатами розгляду вказаної заяви повідомлено позивача, що з 06 листопада 1992 року йому призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ за вислугу років 37 років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. На підставі наданої Одеським обласним військовим комісаріатом довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними станом на 01 березня 2018 року, ГУПФ України в Одеській області з 01 січня 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Вирішуючи справу (в частині, що оскаржена та, відповідно є предметом розгляду даного апеляційного провадження), суд першої інстанції виходив з того, що вчинити певні дії в інтересах позивача, зокрема щодо виплати пенсії, наразі може ПФ України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для зобов`язання ПФ України у відповідності до Положення про ПФ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23 липня 2014 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 16 грудня 2020 року "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" здійснити фінансування виплати перерахованої з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 52 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Відповідно п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 (далі Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 4 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (п.п.4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (п.п.6).

Згідно п.7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління.

Згідно п.п.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485 (зі змінами) (далі Положення №28-2), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції свої висновки про зобов`язання ПФ України здійснити фінансування з 01 квітня 2019 року перерахованої пенсії ОСОБА_1 обґрунтовував посиланням на Порядок №1279 та Порядок №1596.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що п.1 Порядку №1279, передбачено, що вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Тобто, Порядком №1279 ніяким чином не змінено повноваження ПФ України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.

Порядком №1279 внесено зміни до деяких постанов Уряду, та, зокрема, до Положення №280. Також, внесено зміни до пп.4 п.4 Положення №280, згідно з якими ПФ України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Під бюджетним фінансуванням розуміють сукупність грошових відносин, пов`язаних із розподілом і використанням коштів централізованого грошового фонду держави, які реалізуються безоплатно і безповоротно шляхом надання бюджетних коштів юридичним та фізичним особам для проведення заходів, передбачених бюджетом.

Таким чином, ПФ України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх Пенсійний фонд не має.

Централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо, призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями.

Пунктом 12 Порядку №1596 визначено, що органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Відповідно п.13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України. При цьому інформаційний обмін здійснюється між Пенсійним фондом і банками на центральному рівні засобами телекомунікаційного зв`язку з використанням засобів криптографічного захисту інформації, що мають чинні експертні висновки або сертифікати відповідності за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно п.14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУПФ України в Одеській області до якого позивач звертав свої позовні вимоги.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком №1279, не передбачає участі ПФ України у процедурі виплати пенсії. Фінансування виплати пенсій здійснювалось до 01 квітня 2021 року також ПФ України, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що, оскільки виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання, Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі функції по виплаті та фінансуванню пенсій збережені, тоді як ПФ України здійснює відповідне спрямування та фінансування пенсій.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо втрати ГУПФ України в Одеській області функції по виплаті пенсії.

Відповідно, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції помилково покладені на ПФ України зобов`язання здійснити фінансування виплати перерахованої пенсії позивача у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23 липня 2014 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 16 грудня 2020 року "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги".

Разом тим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом та, щодо необхідності застосування наслідків такого пропуску у вигляді залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду встановлено ст. 122 КАС України, за приписами ч.ч.1, 2 яких, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття "повинна була дізнатись", використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року у справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції (про поновлення строку на звернення до суду з позовом), що про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення військовослужбовця відповідної категорії зі сплатою суми недоотриманої пенсії з 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 дізнався з листа від 05 травня 2021 року №7206-6906/П-02/8-1500/21 (а.с.10), яким позивача повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії.

З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 26 травня 2021 року, тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ПФ України забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії ОСОБА_1 , в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, п.2 ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року скасувати в частині зобов`язання Пенсійного фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" здійснити фінансування виплати перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.