Справа № 280/8982/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Справа № 280/8982/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами, визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовною заявою

Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (69035, м.Запоріжжя, вул.Заводська буд.7; )

до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд.6; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі - позивач, АТ «Запоріжгаз») до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач, Вознесенівський ВДВС), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 03.09.2021 про стягнення виконавчого збору по ВП №66691632.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується зі спірною постановою про стягнення виконавчого збору, оскільки АТ «Запоріжгаз» вчинено всі необхідні заходи щодо добровільного виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2019 у справі №335/2235/19 про відновлення газопостачання у кв. АДРЕСА_1 . Звертає увагу, що позивачу не надано доступ до кв. АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_3 у вказаному будинку, де відбулося механічне відключення газопостачання кв. АДРЕСА_4 . Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з відповідним позовом про надання доступу працівникам АТ «Запоріжгаз» у кв. АДРЕСА_1 , однак рішенням суду від 05.03.2021 у справі №335/2235/19 у задоволенні позову відмовлено. З посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.03.2020 по справі №2540/3203/18, зазначає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, однак державним виконавцем будь-яких дій щодо виконання рішення суду не вживалося, рішення суду на дату винесення спірної постанови не виконано. У зв`язку з наведеним, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29.09.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.ст.12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 03.11.2021, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1 ). Крім того, витребувано від Вознесенівського ВДВС належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №66691632.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 02.11.2021 подав відзив на позовну заяву, до якого додав витребувані ухвалою суду від 25.10.2021 докази. У відзиві на позовну заяву зазначив, що спірна постанова про стягнення виконавчого збору прийнята в рамках виконавчого провадження №66691632 з примусового виконання виконавчого листа №335/2235/19, виданого 27.07.2021 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, про зобов`язання АТ «Запоріжгаз» відновити (підключити) газопостачання у кв. АДРЕСА_1 . З посиланням на норми Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016№1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) звертає увагу, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору. Вказаним законом встановлений обов`язок державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 03.11.2021 відкладено розгляд справи та призначено судове засідання 15.11.2021.

У судовому засіданні 15.11.2021 судом заслухано вступне слово представників сторін та надані ними пояснення, оголошено перерву до 16.11.2021.

Учасники справи у судове засідання 16.11.2021 не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у відповідності до статті 268 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

На підставі наявних матеріалів судом встановлено такі обставини.

На виконанні у Вознесенівському ВДВС перебуває виконавче провадження №66691632 з примусового виконання виконавчого листа №335/2235/19 від 27.07.2021, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, про зобов`язання АТ «Запоріжгаз» відновити (підключити) газопостачання у кв. АДРЕСА_1 .

03.09.2021 державним виконавцем Вознесенівського ВДВС Іващенко Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66691632.

Крім того, 03.09.2021 в межах виконавчого провадження державним виконавцем Вознесенівського ВДВС Іващенко Ю.Ю. винесено постанову про стягнення з АТ «Запоріжгаз» виконавчого збору у розмірі 24 000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору від 03.09.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом 1404-VІІІ.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VІІІ (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.5, 6 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 ст.27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Відповідно до ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 3 статті 40 вказаного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи зазначені положення Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №480/3452/19.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.06.2021 у справі №160/4481/20, державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

Як встановлено судом, 03.09.2021 державним виконавцем Вознесенівського ВДВС Іващенко Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66691632. При цьому, станом на час судового розгляду виконавче провадження №66691632 не завершене.

За таких обставин, оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні, тому ним правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору.

Щодо доводів позивача про те, що виконавчий документ не виконаний у добровільному порядку з причин, які не залежали від нього, зокрема, працівникам АТ «Запоріжгаз» не надано доступу у кв. АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , суд зазначає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується саме з початком примусового виконання. При цьому, примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, чинне законодавство не ставить у залежність прийняття виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від причин, з яких виконавчий документ не був виконаний у добровільному порядку, а тому зазначені доводи позивача не можуть бути підставою для скасування спірної постанови про стягнення виконавчого збору.

Крім того, посилання позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 є безпідставними з огляду на те, що викладені у наведеному судовому рішенні висновки не узгоджуються з обставинами саме цієї справи.

Так, по-перше, предметом оскарження у справі №2540/3203/18 була постанова про стягнення виконавчого збору, яка винесена в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення майнового характеру. Натомість у спірних правовідносинах судове рішення, за яким розпочато примусове виконання, зі змісту його резолютивної частини, є рішенням немайнового характеру.

По-друге, висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18 ґрунтувалися на змісті ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII у редакції, яка діяла до 28.08.2018, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Проте, ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII, з 28.08.2018 року діє у новій редакції, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, законодавча зміна підстав стягнення виконавчого збору щодо фактичного виконання виконавчого документу зумовлює відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у справі №2540/3203/18.

Отже, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, не є релевантним до правовідносин у цій справі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 03.09.2021 ВП №66691632, державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, яке регулює спірні правовідносини.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246 ,255, 272, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (69035, м.Запоріжжя, вул.Заводська буд.7; ) до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд.6; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2021 року.

Суддя М.О. Семененко