Справа № 320/652/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Дудін С.О.
суддя-доповідач: Епель О.В.
16 листопада 2021 року Справа № 320/652/21
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря Сакевич Ж.В.,
представника позивача Романченка О.М.,
представника відповідача Ткачук Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро-Інвест ЛТД» про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро-Інвест ЛТД»
до Головного управління Державної податкової служби України
про визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
Історія справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгро-Інвест ЛТД» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2020 № 340/0902.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Відповідач подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач звернувся із заявою про ухвалення додаткової постанови, в якій просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 25000,00 грн понесених ним витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджував, що така сума є адвокатським гонораром у фіксованому розмірі за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, підтверджуються відповідними документами і підлягає стягненню на його користь, незалежно від фактичної сплати.

Разом із заявою представник позивача подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2021 та від 08.11.2021 вказану заяву призначено справу до судового розгляду, а також призначено судовий розгляд справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити, наводячи доводи, аналогічні тим, що викладені у тексті заяви і пояснив, що фактично позивачем не здійснено оплати суми правничої допомоги, зазначеної в угоді.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення такої заяви, посилаючись на неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу та на відсутність доказів іі оплати позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши всі доводи заявника, перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої ним заяви, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з частин третьої та п`ятої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах: «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інших проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України», «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Перевіряючи доводи заяви позивача, колегія суддів зазначає, що на підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу ним надано: договір від 11.01.2021 № 08/01-2021, укладений між ТОВ «Украгро-Інвест ЛТД» і адвокатом Романченком О.М., додаткову угоду № 1 до цього договору та акт виконаних робіт від 01.11.2021 № 3.

Дослідивши зазначені документи, судова колегія звертає увагу на те, що умовами зазначеного договору, а саме п.п. 6.1, 6.2, передбачено сплату позивачем гонорару адвокату за надані ним послуги в порядку, визначеному укладеною між ними додатковою угодою /т.2 а.с. 33/.

Разом з тим, згідно з п.п. 3, 5 вказаної додаткової угоди № 1 кошти за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції підлягали сплаті позивачем протягом 10 календарних днів з моменту ухвалення судового рішення в розмірі адвокатського гонорару 25000,00 грн /т.2 а.с.34/, а згідно з актом виконаних робіт, який був наданий позивачем до суду першої інстанції на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, такі витрати мали бути ним сплачені до 01.11.2021 /т.1 а.с.134-135/.

Тобто, договором про надання правничої допомоги та укладеною до такого договору додатковою угодою чітко визначено не лише саму суму послуг адвоката у вигляді гонорару у фіксованому розмірі, а й порядок та строки здійснення таких розрахунків між сторонами.

Водночас, доказів виконання таких договірних умов щодо здійснення розрахунків між позивачем і його адвокатом у строки, визначені договором та додатковою угодою до нього, суду не надано і в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що адвокатський гонорар позивачем не сплачений.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що правовою підставою для стягнення на користь позивача заявленої ним суми витрат на правничу допомогу є наявність доказів виконання відповідних договірних умов про її надання, зокрема в частині щодо сплати адвокатського гонорару. Отже, позивач не вправі покликатися на умови договору, які ним же самим виконані не були.

При цьому, доводи представника позивача про те, що витрати на правничу допомогу, які є адвокатським гонораром у фіксованому розмірі, підлягають стягненню відповідно до договірних умов та незалежно від їх фактичної сплати, колегія суддів приймає до уваги частково і зазначає, що в цьому випадку, як наголошувалося вище, здійснення розрахунків між сторонами у визначені строки є також договірними умовами надання відповідної допомоги і такі умови на теперішній час не виконані, що виключає достатні правові підстави для відшкодування відповідних витрат.

З огляду на це, колегія суддів приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 04.06.2020 у справі № 906/598/19 та в постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, від 26.06.2019 у справі № 813/481/18, від 27.11.2018 у справі № 911/3533/17 від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 07.12.2018 у справі № 922/749/18, на які посилався представник позивача в обґрунтування заявлених вимог, однак зазначає, що обставини, які були предметом судових розглядів у вказаних справах, відрізняються від предмета цього спору, оскільки із наведених рішень Верховного Суду вбачається, що договірні умови позивачами та їх представниками були виконані, і не зазначено жодних обмежень у часі здійснення розрахунків між ними.

Крім того, аналіз відповідних правових позицій Верховного Суду також дозволяє стверджувати, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу відшкодовуються, згідно із договірними умовами, а невиконання умов договору виключає достатні підстави для стягнення.

Враховуючи вищевикладене та вирішуючи питання про розподіл заявлених позивачем витрат н правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови про відмову в задоволенні вказаної заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 252, 308, 310, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро-Інвест ЛТД» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою в задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро-Інвест ЛТД» про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 листопада 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк