Справа № 640/21064/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Військової прокуратури Центрального регіону України (згідно ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2021 року замінено відповідача на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації заробітної плати (грошового забезпечення) у 2014 році (з 04 квітня 2014 року до 31 жовтня 2014 року), у 2015 році (з 01 січня 2015 року до 31 березня 2015 року, з 01 травня 2015 року до 31 травня 2015 року, з 01 жовтня 2015 року до 31 грудня 2015 року), у 2016 році (з 01 січня 2016 року до 11 березня 2016 року);

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у 2014 році (з 04 квітня 2014 року до 31 жовтня 2014 року), у 2015 році (з 01 січня 2015 року до 31 березня 2015 року, з 01 травня 2015 року до 31 травня 2015 року, з 01 жовтня 2015 року до 31 грудня 2015 року), у 2016 році (з 01 січня 2016 року до 11 березня 2016 року).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації заробітної плати (грошового забезпечення) з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

16 листопада 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 46866, від ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі, відповідно до змісту яких позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, наголошує, що відповідачем в апеляційній скарзі на 70% продубльовано доводи, що були викладені у відзиві на позовну заяву та були враховані судом першої інстанції, крім того, позивачем зазначено, що ним також подавався інший позов до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 640/18163/20) за період 2016 - 2019 роки, позовні вимоги в якому були задоволенні в повному обсязі, що, на переконання позивача свідчить про неповне з`ясування обставин у даній справі та просить суд апеляційної інстанції, визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати останнього нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у 2014 році (з 04.04.2014 року по 31.10.2014 року), у 2015 році (з 01.01.2015 по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року), у 2016 році (з 01.01.2016 року по 11.03.2016 року).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що індекс споживчих цін в лютому 2015 року згідно із даними Державної служби статистики України становив 105,3%, розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у лютому 2015 року згідно із розрахунковим листом за 2015 рік від 18 серпня 2020 року №18/120вих-20 становить 5 068,80 грн., що не перевищує розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у січні 2015 року, а, тому, відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за лютий 2015 року, індекс споживчих цін в березні 2015 року згідно із даними Державної служби статистики України становив 110,8%, розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача в березні 2015 року згідно із розрахунковим листом за 2015 рік від 18 серпня 2020 року №18/120вих-20 становить 5 080,86 грн., що перевищує розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у лютому 2015 року на 12,06 грн., проте є меншим, ніж сума індексації за березень 2015 року (131,54 грн.), а тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за березень 2015 року, отже, бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 у період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року є протиправною. Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, враховуючи приписи ч.1 ст. 308 КАС України щодо меж перегляду рішення суду першої інстанції, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 04 квітня 2014 року по 11 березня 2016 року проходив військову службу на посадах у військовій прокуратурі Центрального регіону та підпорядкованих підрозділах. А саме:

- наказом прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_1 від 02 квітня 2014 року №36о/с юрист 3 класу з 04 квітня 2014 року призначений прокурором Житомирської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України, у порядку переведення з посади Євпаторійської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Кримського регіону України.

- наказом прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 03 червня 2014 року №57о/с юрист 3 класу ОСОБА_1 призначений на посаду старшого прокурора Житомирської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України.

- наказом військового прокурора Центрального регіону України від 03 листопада 2014 року №308о/с юрист 3 класу ОСОБА_1 призначений на посаду старшого прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України.

- відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 27 березня 2015 року №204 з лейтенантом запасу ОСОБА_1 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять.

- наказом військового прокурора Центрального регіону України від 08 квітня 2015 року №240о/с лейтенант юстиції ОСОБА_1 призначений старшим прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України.

- наказом військового прокурора Центрального регіону України від 20 жовтня 2015 року №429к старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 призначений на посаду прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у військовій сфері військової прокуратури Центрального регіону України.

- наказом військового прокурора Центрального регіон звільнений з посади у України від 11 березня 2016 року №30о/с старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 з 11 березня 2016 року звільнений з посади прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у військовій сфері військової прокуратури Центрального регіону України, виключений зі списків складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлений у розпорядження Міністра оборони України для подальшого проходження військової служби.

У відповідь на звернення позивача відповідач листом від 18 серпня 2020 року №18-150вих-20 повідомив, що у період з 2014 року по 2016 рік базовими місяцями для розрахунку індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяці підвищення заробітної плати (грошового забезпечення) позивача; при цьому місяць підвищення зарплати вважається базовим тільки у разі дотримання умов, якщо сума підвищення зарплати (грошового забезпечення) більше суми можливої індексації, а також, якщо підвищення відбувається за рахунок збільшення її постійних складових; доходи, які отримував позивач за період з 2014 року по 2016 рік індексувалися в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 в повному обсязі.

Індексація доходів позивача складала:

- у листопаді 2014 року - 1,22 грн., у грудні 2014 року - 1,22 грн. відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 за 2014 рік, наданого військовою прокуратурою Центрального регіону України від 18 серпня 2020 року №18/119вих-20;

- у квітні 2015 року - 40,31 грн. відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 за 2015 рік, наданого військовою прокуратурою Центрального регіону України від 18 серпня 2020 року №18/120вих-20;

- у червні 2015 року - 170,52 грн., у липні 2015 року - 200,97 грн., у серпні 2015 року - 200,97 грн., у вересні 2015 року - 227,37 грн. відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 за 2015 рік, наданого військовою прокуратурою Центрального регіону України від 18 серпня 2020 року №18/121вих-20. Позивач, вважаючи дії відповідача щодо виплати індексації заробітної плати (грошового забезпечення) не в повному обсязі, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу четвертого частини четвертої статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Абзацом першим частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною другою та третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат, з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат, з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Згідно із частиною восьмою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що норми і положення, зокрема, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» та пункту 11 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» Кабінету Міністрів України надані повноваження визначати розмір та порядок заробітної плати, зокрема, працівників органів прокуратури.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно із кошторисами і щомісячними розписами видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин норми законів України передбачали правове регулювання питання оплати праці прокурорів в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і, які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції чинній станом на 04 квітня 2014 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В подальшому пунктом 20 розділу I Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2016 року, внесені зміни, зокрема, до частини першої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а саме цифри 101 замінено цифрами 103, тобто з 01 січня 2016 року індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

17 липня 2003 року постановою Кабінету Міністрів України №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі по тексту - Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 11 Порядку №1078, в редакції чинній станом на 04 квітня 2014 року, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

В подальшому, з 01 січня 2016 року в абзац другий пункту 11 Порядку №1078 постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року №77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 і від 9 грудня 2015року №1013» внесені зміни, якими цифри 101 замінено цифрами 103, а, отже, встановлено, що з 01 січня 2016 року індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації, зокрема, підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підпунктом 2 пункту 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. В свою чергу виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. А тому на відповідача покладений обов`язок виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в розмірі, визначеному законодавством. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в межах спірних правовідносин відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 01 лютого 2015 році по 31 березня 2015 року, у зв`язку з чим рішення суду підлягає перегляду саме в цій частині.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Порядку №1078, в редакції чинній станом на 04 квітня 2014 року, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 11 і 4 цього Порядку.

Згідно із пунктом 102 Порядку№1078, в редакції чинній станом на 04 квітня 2014 року, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін в січні 2015 року становив 103,1%.

Згідно із розрахункових листів позивача за 2014 рік від 18 серпня 2020 року №18/119вих-20 та за 2015 рік від 18 серпня 2020 року №18/120вих-20, заробітна плата (грошове забезпечення) ОСОБА_1 у грудні 2014 року становила 9 188,42 грн. та в січні 2015 року - 12 831,59 грн. (з урахуванням матеріальної допомоги на СПП в розмірі 7 762,79 грн., яка не є постійною складовою грошового забезпечення позивача), а, отже збільшення заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у січні 2015 року перевищує суму індексації за січень 2015 року (37,76 грн.).

Індекс споживчих цін в лютому 2015 року згідно із даними Державної служби статистики України становив 105,3%, розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у лютому 2015 року згідно із розрахунковим листом за 2015 рік від 18 серпня 2020 року №18/120вих-20 становить 5 068,80 грн., що не перевищує розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у січні 2015 року, а, тому, відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за лютий 2015 року.

Індекс споживчих цін в березні 2015 року згідно із даними Державної служби статистики України становив 110,8%, розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача в березні 2015 року згідно із розрахунковим листом за 2015 рік від 18 серпня 2020 року №18/120вих-20 становить 5 080,86 грн., що перевищує розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у лютому 2015 року на 12,06 грн., проте є меншим, ніж сума індексації за березень 2015 року (131,54 грн.), а тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за березень 2015 року. Заперечуючи в цій частині, апелянтом наголошено, що пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», зобов`язано ,Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, у той же час, на момент виникнення спірних правовідносин, рішення про затвердження особливого порядку індексації не прийнято, а у зв`язку із обмеженим фінансуванням військової прокуратури Центрального регіону у 2015 році індексація грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовців, здійснювалось виключно у межах фінансового ресурсу затвердженого Державним бюджетом на 2015 рік.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, а тому посилання відповідача на збільшення грошового забезпечення за рахунок преміювання не заслуговують на увагу.

Посилання відповідача на відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та незакладення до бюджету коштів для виплати індексації, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 16 листопада 2021 року.