Справа № 280/8319/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
16 листопада 2021 року Справа № 280/8319/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача ухвалене 16.08.2021 №0, яким було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи: з 15.03.2000 по 02.02.2002 у Закритому акціонерному товаристві «Запоріжбуд»; з 30.03.1992 по 01.02.1993 у військовій частині НОМЕР_1 , м. Висоцьк, Ленінградської області; з 28.04.1994 по 17.09.1996 у військовій частині НОМЕР_2 , м. Висоцьк, Ленінградської області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що у зв`язку з виникненням права на призначення пенсії за віком позивач 10.08.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відповідними документами. Проте, листом відповідача від 17.08.2021 №0800-0207-8/55396 позивача було повідомлено про прийняте Рішення про відмову у призначенні пенсії № 0 від 16.08.2021. Додатково повідомлено, що страховий стаж роботи на дату звернення становить 12 років 5 місяців 9 днів; та до до страхового стажу не зараховано наступні періоди: з 15.03.2000 по 02.02.2002, оскільки в реквізитах печатки, якою було посвідчено запис про даний період роботи, відсутній код ЄДРПОУ підприємства; з 30.03.1992 по 01.02.1993, оскільки в наказах про прийом та звільнення з підприємства, ім`я та по-батькові зазначено із скороченням; з 28.04.1994 по 17.09.1996, оскільки, як зазначено в довідці, в первинних документах не вказана дата наказу про звільнення з роботи. Однак відповідач відмовив у зарахуванні до трудового стажу спірні періоди, архівні довідки не містять повної інформації. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії з зарахуванням трудового стажу за спірний період порушує його конституційні права, свободи, інтереси та є протиправною. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 20.09.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у поданому до суду 07.10.2021 відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що у відповідача відсутні підстави для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що позивач

ОСОБА_1 10.08.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з завявою та відповідними документими призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.08.2021 №0800-0207-8/55396 позивача було повідомлено про прийняте Рішення про відмову у призначенні пенсії № 0 від 16.08.2021.

Так, згідно вищезаганченого рішення повідомлено, що страховий стаж роботи на дату звернення становить 12 років 5 місяців 9 днів; не зараховано до страхового стажу наступні періоди:

- з 15.03.2000 по 02.02.2002, оскільки в реквізитах печатки, якою було посвідчено запис про даний період роботи, відсутній код ЄДРПОУ підприємства;

- з 30.03.1992 по 01.02.199, оскільки в наказах про прийом та звільнення з підприємства, ім`я та по-батькові зазначено із скороченням;

- з 28.04.1994 по 17.09.1996, оскільки, як зазначено в довідці, в первинних документах не вказана дата наказу про звільнення з роботи.

Вважаю рішення відповідача неправомірним позивач звернувася до судуд із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-ХІІ).

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку).

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, можно прийти до висновку, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788- XII).

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_3 виписана на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, у вказаній трудовій книжці наявний запис що з 15.03.2000 по 02.02.2002 позивач працівала на посаді буфетниці ЗАТ «Запоріжстрой» (а.с.11).

Відповідачем не зарераховно вказаний стаж роботи оскільки в реквізитах печатки, якою було посвідчено запис про даний період роботи, відсутній код ЄДРПОУ підприємства.

Проте суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Проте, на працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та Іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі 687/975/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 72366973). ( ВС/КАС у справі № 127/9055/17 від 06 березня 2018 р.)

Щодо архівної довідки від 18.10.2012 №21/59/К-17900 суд зазначає наступне.

Так відповідачем не зараховано страховий стаж позивача з 30.03.1992 по 01.02.1993 у військовій частині № НОМЕР_1 , оскільки в наказах про прийом та звільнення з підприємства, ім`я та по-батькові зазначено із скороченням, та з 24.08.1994 по 17.09.1996, оскільки, як зазначено в довідці, в первинних документах не вказана дата наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі - Порядок).

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд вважає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

До такого висновку дійшли адміністративні суди за результатами розгляду справи № 127/9055/17, у якій спір виник з приводу наявності чи відсутності у позивача підстав для зарахування при обчисленні пенсії періодів роботи на підприємстві, яке відсутнє за його місцезнаходженням та в архівних установах якого відсутні документи про роботу особи.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що неточне видання наказів роботодавцем не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.08.2021 №0, яким було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи: з 15.03.2000 по 02.02.2002 у Закритому акціонерному товаристві «Запоріжбуд»; з 30.03.1992 по 01.02.1993 у військовій частині НОМЕР_1 , м. Висоцьк, Ленінградської області; з 28.04.1994 по 17.09.1996 у військовій частині НОМЕР_2 , м. Висоцьк, Ленінградської області.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ- 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В.Стрельнікова