Справа № 200/11081/20-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 200/11081/20-а

адміністративне провадження № К/9901/38860/21

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року

у справі №200/11081/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, третя особа: Державне бюро розслідувань, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, третя особа: Державне бюро розслідувань, в якому просив:

- визнати бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, у вигляді не підготування та не внесення (надсилання) до кадрового підрозділу Державного бюро розслідувань подання про присвоєння спеціального звання за формою згідно з додатком 1, затвердженого ПКМУ № 564 від 27 травня 2020 року Порядку присвоєння спеціальних звань рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань стосовно начальника слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_1 , який має спеціальне звання підполковник поліції, про присвоєння спеціального звання підполковник Державного бюро розслідувань з 15.10.2020 року - протиправною;

- визнати бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, у вигляді не підготування та не внесення (надсилання) до кадрового підрозділу Державного бюро розслідувань подання про присвоєння спеціального звання за формою згідно з додатком 1, затвердженого ПКМУ № 564 від 27 травня 2020 року Порядку присвоєння спеціальних звань рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань стосовно начальника слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_1 , який має спеціальне звання підполковник поліції, про присвоєння спеціального звання підполковник Державного бюро розслідувань з 15.10.2020 - непрямою дискримінацією;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, , адреса: 84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Героїв України, будинок 21, станом на 15.10.2020 року підготувати, внести (надіслати) до кадрового підрозділу Державного бюро розслідувань подання про присвоєння спеціального звання за формою згідно з додатком 1, затвердженого ПКМУ № 564 від 27 травня 2020 року Порядку присвоєння спеціальних звань рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань стосовно начальника слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_1 , який має спеціальне звання підполковник поліції, про присвоєння спеціального звання підполковник Державного бюро розслідувань з 15.10.2020 року та рахувати із вказаної дати строк вислуги у даному званні;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську, , адреса: 84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Героїв України, будинок 21, з 15.10.2020 року нарахувати та здійснити оплату праці ОСОБА_1 , відповідно до ПКМУ від 15 січня 2004 р. N 44 Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач через систему «Електронний суд» подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328 - 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а лише зазначено, що відсутній висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Однак, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Разом з тим, скаржником не вказано конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Крім того, скаржник посилається на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Так, позивачем зазначено, що після винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, останнім подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи для підготування апеляційної скарги. Вказана заява була отримана судом, однак не розглянута у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, посилаючись на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України , скаржник не зазначає жодного з пунктів частини 2, 3 статті 353 КАС України, які мають наводитись у взаємозв`язку з пунктом 4 частини 4 статті 328 КАС України.

Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтуванням такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №200/11081/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, третя особа: Державне бюро розслідувань, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська