Справа № 340/3062/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 340/3062/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року (головуючий суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (далі Позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі Відповідач), в якому просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Відповідача у вигляді зупинення роботи (експлуатації) автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони її використання (експлуатації) Відповідачем та опечатуванням (опломбуванням) вентилів запірної арматури трубопроводів, технологічного обладнання (заправних колонок, ємностей) і вхідних дверей до операторської автозаправної станції.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140675692 від 09.10.2018 р. автозаправна станція, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_1 . Вказаний об`єкт, на якому здійснюється реалізація пального, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 р. №715 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику провадження господарської діяльності та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки Державною службою з надзвичайних ситуацій» відноситься до високого ступеня ризику. Крім того, відповідно до наказів МНС України від 23.02.2006 р. №98 «Про затвердження методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів» та від 18.12.2000 р. №338 «Про затвердження Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів», об`єкт ідентифіковано як потенційно небезпечний та зареєстровано у Державному реєстрі ПНО. Позивач наголошує на тому, що забезпечення на даному вибухопожежонебезпечному об`єкті безпеки, у тому числі пожежної та техногенної, є першочерговим завданням, оскільки у разі виникнення надзвичайної ситуації на ньому створюється велика небезпека та ймовірність травмування і загибелі людей. Позивач вказує, що позаплановою перевіркою автозаправної станції ФОП ОСОБА_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, Правил техногенної безпеки, Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів, а саме: не укомплектовано пожежний щит (стенд) комплексом засобів пожежогасіння згідно з нормами належності (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.); на АЗС не вивішено на видимих місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки; на об`єкті не розроблені організаційно-розпорядчі документи щодо забезпечення техногенної безпеки; АЗС не оснащено жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з АЗС у випадку пожежі; технічне обслуговування наявних вогнегасників не здійснено; посадовими особами не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки; інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії не розміщено; на об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) не встановлений протипожежний режим; сигнал від приймально-контрольного приладу не виведено на пульт пожежного спостереження; не розроблено та не надіслано до Державного департаменту СФД паспорт ПНО з метою внесення змін в державному реєстрі ПНО. Позивач вказує на те, що подальша експлуатація ФОП ОСОБА_1 АЗС. Розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із вищезазначеними порушеннями вимог пожежної та техногенної безпеки створює загрозу життю та здоров`ю людей (працюючому персоналу, покупцям та особам, які будуть здійснювати гасіння пожежі).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.65-69).

Застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення роботи (експлуатації) автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що не усунуті Відповідачем порушення вимог пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебуватимуть на АЗС, розташованій за адресою: Кіровоградська область, Світловодський район, с. Глинськ, вул. Шевченка, 2-А , а тому, з урахуванням принципу співмірності, є наявними підстави для застосування відносно Відповідача заходів реагування у сфері державного контролю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що в даному випадку відсутня необхідність в примусовому порядку застосовувати до Відповідача такий захід реагування у сфері державного нагляду (контролю), як повне зупинення експлуатації автозаправної станції, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Світловодський район, с. Глинськ, вул. Шевченка, 2-А. Відповідачем вжито заходи по запобіганню виникнення загрози життю та здоров`ю людей, а тому застосування до Відповідача максимально передбаченого законодавством заходу реагування є безпідставним. Позивачем не надано обґрунтувань та доводів на необхідність застосування до Відповідача відповідних заходів реагування, Позивачем не наведено наслідків та ймовірної шкоди, яка вказаним порушенням може бути завдана здоров`ю людини, спричинити збитки та моральну шкоду, завдану власникам майна та/або третім особам. Також в апеляційній скарзі зазначено, що Відповідач в ході розгляду справи в суді першої інстанції був необізнаним із порядком подання доказів до суду, а тому такі докази долучені до апеляційної скарги. Крім того, Відповідач зазначив, що долучає до апеляційної скарги акт про проведення позапланової перевірки №73 від 30.08.2021 року, який отримав лише 30.08.2021 року та не мав можливості надати його до прийняття судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що жоден із доводів Відповідача не має законного підтвердження та спростовується. Позивач вказує, що об`єкт, на якому здійснюється реалізація пального, що експлуатує Позивач, відносить до високого ступеню ризику. Позивач зазначає, що застосування судом заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) дозволяє попередити загибель та травмування людей.

Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, подав до суду апеляційної інстанції клопотання про проведення судового засідання без його участі, представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач та його представник у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення Відповідача та його представника, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що у період з 05.04.2021 р. по 16.04.2021 р. головним інспектором Світловодського МРВ Управління ДСНС України у Кіровоградській області майором служби цивільного захисту Шевченком Д.Ю. та провідним інспектором Світловодського МРВ Управління ДСНС України у Кіровоградській області капітаном служби цивільного захисту Кузнєцовим В.В. відповідно до наказу №14 від 17.03.2021 р. та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) №59 від 05.04.2021 р. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єктах: автозаправна станція ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , автозаправна станція ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт №48 від 16.04.2021 р.. Перевіркою на об`єкті , автозаправна станція ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено порушення, зокрема:

- не укомплектовано пожежний щит (стенд) комплексом засобів пожежогасіння згідно з нормами належності (п.3.11гл.3 р.V ППБУ);

- на АЗС не вивішено на видимих місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки (п.10.4 гл.10 р.VI ППБУ);

- на об`єкті не розроблені організаційно-розпорядчі документи щодо забезпечення техногенної безпеки (п.2 р.ІІІ ПТБ);

- АЗС не оснащено жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з АЗС у випадку пожежі (п.11 р.VII НАПБ В.01.058-2008/112);

- технічне обслуговування наявних вогнегасників не здійснено (п.3.17 гл.3 р.V ППБУ);

- посадовими особами не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки (п.16 р.ІІ ППБУ);

- інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії не розміщено (п.3 ч.1 ст.20 КЦЗУ);

- на об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) не встановлений протипожежний режим (п.3 р.ІІ ППБУ);

- сигнал від приймально-контрольного приладу не виведено на пульт пожежного спостереження (п.п.1.1, 1.2, 1.4 гл.1 р.V ППБУ, п.5.8 р.5 ДБН В.2.5-56:2014);

- не розроблено та не надіслано до Державного департаменту СФД паспорт ПНО з метою внесення змін в державному реєстрі ПНО (п.п.21, 22 Положення про паспортизацію).

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. №877-V (далі за текстом - Закон №877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч.1 ст.47 Кодексу цивільного захисту України державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України визначено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. №1052 Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно з п.7 вказаного Положення ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 р. №3, у редакції наказу ДСНС від 29.03.2021 р. №167, встановлено, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (скорочена назва ГУ ДСНС України у Кіровоградській області) є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

З огляду на зміст п.2 Методичних рекомендацій з оформлення та подачі адміністративного позову органами державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо застосування заходів реагування, які є додатком до окремого доручення ДСНС України №02-6101/263 від 03.07.2013 р. підготовка адміністративних позовів щодо застосування заходів реагування при виявленні порушення вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб здійснюється центральним органом виконавчої влади, який здійснює державний нагляд (контроль) у визначеній сфері, та його територіальними органами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Київ та Севастополь.

При цьому згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Відповідно до ч.2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Згідно з ч.7 ст.7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

З аналізу зазначених норм вбачається, що підставою для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) з техногенної та пожежної безпеки у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг, є встановлення фактів недотримання (порушення) вимог пожежної безпеки, визначених Кодексом цивільного захисту України, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, якщо такі порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

З огляду на п.3 ч.1 ст.20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії.

Відповідно до п.п.1, 2 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 р. №1417 (далі за текстом - ППБУ), ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд. Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Так, за пунктом 3 розділу ІІ ППБУ на кожному об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) повинен бути встановлений протипожежний режим, який включає: порядок утримання шляхів евакуації; визначення спеціальних місць для куріння; порядок застосування відкритого вогню; порядок використання побутових нагрівальних приладів; порядок проведення тимчасових пожежонебезпечних робіт; правила проїзду та стоянки транспортних засобів; місця для зберігання і допустиму кількість сировини, напівфабрикатів та готової продукції, що можуть одночасно знаходитися у приміщеннях і на території; порядок прибирання горючого пилу й відходів, зберігання промасленого спецодягу та ганчір`я, очищення елементів вентиляційних систем від горючих відкладень; порядок відключення від мережі електроживлення обладнання та вентиляційних систем у разі пожежі; порядок огляду й зачинення приміщень після закінчення роботи; порядок проходження посадовими особами навчання й перевірки знань з питань пожежної безпеки, а також проведення з працівниками протипожежних інструктажів та занять з пожежно-технічного мінімуму з призначенням відповідальних за їх проведення; порядок організації експлуатації і обслуговування наявних засобів протипожежного захисту; порядок проведення планово-попереджувальних ремонтів та оглядів електроустановок, опалювального, вентиляційного, технологічного та іншого інженерного обладнання; порядок збирання членів пожежно-рятувального підрозділу добровільної пожежної охорони та посадових осіб, відповідальних за пожежну безпеку, у разі виникнення пожежі, виклику вночі, у вихідні й святкові дні; порядок дій у разі виникнення пожежі: порядок і способи оповіщення людей, виклику пожежно-рятувальних підрозділів, зупинки технологічного устаткування, вимкнення ліфтів, підйомників, вентиляційних установок, електроспоживачів, застосування засобів пожежогасіння; послідовність евакуації людей та матеріальних цінностей з урахуванням дотримання техніки безпеки. При розробленні інструкцій дій у разі виникнення (виявлення) пожежі необхідно використовувати розділ VIII цих Правил.

Працівники об`єкта мають бути ознайомлені з цими вимогами на інструктажах або під час проходження пожежно-технічного мінімуму.

Згідно з пунктом 16 розділу ІІ ППБУ посадові особи та працівники проходять навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях».

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.4 глави 1 розділу V ППБУ усі системи протипожежного захисту (далі - СПЗ) мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах.

Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Підтримання експлуатаційної придатності (технічне обслуговування) СПЗ здійснюється відповідно до вимог технічної документації підприємств-виготовлювачів та затверджених регламентів робіт з технічного обслуговування.

З огляду на п.5.8 розділу 5 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» тривожні сповіщення від приладів приймально-контрольних пожежних систем протипожежного захисту будинків та споруд виводяться на пульти пожежного спостереження з урахуванням вимог 5.6 та таблиці А.1 додатка А цих будівельних норм.

Пунктом 3.11 глави 3 розділу V ППБУ визначено, що для розміщення первинних засобів пожежогасіння у виробничих, складських, допоміжних приміщеннях, будинках, спорудах, а також на території підприємств повинні встановлюватися спеціальні пожежні щити (стенди).

Пожежні щити (стенди) повинні встановлюватись на території об`єкта площею більше 200 м2 з розрахунку один щит (стенд) на 5000 м2 захищуваної площі.

До комплекту засобів пожежогасіння, які розміщуються на пожежному щиті, входять: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.

Відповідно до пункту 3.17 глави 3 розділу V ППБУ технічне обслуговування вогнегасників повинно здійснюватися відповідно до Правил експлуатації вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02 квітня 2004 року №152, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29 квітня 2004 року за №555/9154, а також ДСТУ 4297-2004 «Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги».

Пунктом 10.4 глави 10 розділу VI ППБУ визначено, що на АЗС мають бути вивішені на видимих місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки.

Водночас, основні вимоги пожежної безпеки, яких необхідно дотримуватися під час експлуатації об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів встановлені Правилами пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 р. №658 (далі за текстом - НАПБ В.01.058-2008/112).

Відповідно до пункту 11 глави 1 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 АЗС оснащуються жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з території АЗС у випадку пожежі.

З огляду на п.1 Р.І Правил техногенної безпеки, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.11.2018 р. №879 ці Правила визначають загальні вимоги до організації техногенної безпеки на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях і є обов`язковими для виконання керівниками, посадовими особами і працівниками міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи влади), фізичними особами - підприємцями, власниками, керівниками (далі - суб`єкти господарювання) та працівниками підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил техногенної безпеки визначено, що суб`єкти господарювання у випадках, визначених Кодексом, забезпечують техногенну безпеку шляхом: розроблення організаційно-розпорядчих документів щодо забезпечення техногенної безпеки, здійснення постійного контролю за їх дотриманням.

Згідно з пунктами 21, 22 Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів, затвердженого наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 18.12.2000 р. №38 паспорт потенційно небезпечного об`єкта підлягає переоформленню кожні п`ять років.

У разі будь-яких змін характеристик ПНО відповідальні особи ПНО зобов`язані у десятиденний термін скласти та надіслати до місцевих органів державного нагляду у сфері ЦЗ та Науково-дослідного, проектно-конструкторського та технологічного інституту мікрографії (далі - НДІ мікрографії) Повідомлення про зміни у паспорті потенційно небезпечного об`єкта (додаток 3).

В ході розгляду справи, Відповідачем не надано доказів укомплектування пожежного щита (стенда) комплексом засобів пожежогасіння згідно з нормами належності (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.), тобто не доведено усунення такого порушення. Також не надано доказів розміщення відповідних знаків Відповідачем на АЗС, розташованій за адресою: Кіровоградська область, Світловодський район, с. Глинськ, вул. Шевченка, 2-А, не доведено усунення порушення щодо не розміщення на видимих місцях плакатів, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки.

Відповідачем не надано доказів розроблення організаційно-розпорядчих документів щодо забезпечення техногенної безпеки та встановлення на об`єкті протипожежного режиму відповідним документом (наказом, інструкцією тощо).

Матеріали справи не містять доказів того, що вогнегасники щодо яких проведено технічне обслуговування є вогнегасниками, які розміщуються на АЗС, розташованій за адресою: Кіровоградська область, Світловодський район, с. Глинськ, вул. Шевченка, 2-А..

Не доведено Відповідачем факт розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Відповідачем не доведено факт усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, викладених в акті №48 від 16.04.2021 р.

Вирішуючи питання стосовно прийняття доказів, долучених до апеляційної скарги, які не подавались до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, шо відповідно до частини 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином посилання Відповідача на необізнаність із порядком подання доказів до суду першої інстанції не можуть становити поважну підставу неподання таких доказів, оскільки процесуальні правила, визначені КАС України, є частиною законодавства України, доведеною до відома населення, в тому числі Відповідача, у встановленому порядку.

За таких обставин, оскільки Відповідачем не доведено неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а посилання Відповідача на необізнаність із порядком подання доказів не є переконливими, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для прийняття відповідних доказів.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає недостатніми у контексті спростування підстав адміністративного позову посилання Відповідача на Акт №73 від 30 серпня 2021 року, складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ФОП ОСОБА_1 , оскільки оцінюючи даний Акт в якості доказу колегія суддів зазначає, що даний Акт не містить жодної інформації стосовно фактів усунення саме тих порушень, які обумовили звернення суб`єкта владних повноважень до суду.

За таких обставин Акт №73 від 30 серпня 2021 року не є належним та достатнім доказом, підтверджуючим усунення тих чи інших порушень, і не виключає розумні сумніви щодо обставини усунення порушень, на яку посилається Відповідач.

При цьому під час обрання заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель і споруд, слід враховувати принцип співмірності обраного заходу реагування виявленим порушенням та тим, що залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами Відповідача і публічними інтересами (принцип пропорційності).

Оцінюючи чи створюють загрозу життю та здоров`ю людей порушення пожежної та техногенної безпеки, які на час розгляду справи не усунуті Відповідачем, необхідно брати до уваги, що АЗС є потенційно небезпечним об`єктом, який відноситься до високого ступеня ризику. Неукомплектованість пожежного щита на АЗС первинними засобами пожежогасіння, а також не здійснення технічного обслуговування наявних первинних засобів пожежогасіння не дасть можливості ліквідувати пожежу на ранній стадії, силами працівників АЗС до набуття нею значних розмірів, що може призвести до вибуху, як наслідок, збільшиться вплив небезпечних чинників надзвичайної ситуації на життя та здоров`я людей. Відсутність на видимих місцях плакатів, які містять обов`язки водія під час проїзду (стоянки) автотранспорту, інструкцій про заходи пожежної безпеки, не проходження навчання з питань пожежної безпеки, нерозміщення інформації та інструкцій про заходи пожежної безпеки, та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії, а також не визначення відповідного протипожежного режиму може призвести до незнання працівниками та водіями основних правил пожежної безпеки, що сприятиме збільшенню ризику виникнення пожежі та унеможливить злагодженість і правильність дій працівників при ліквідації надзвичайних ситуацій, що у свою чергу може призвести до загибелі, травмуванню людей. Відсутність організаційно-розпорядчих документів призведе до невиконання нормативно-правових актів, які визначають вимоги до забезпечення техногенної безпеки на об`єкті, а також невжиття керівником (власником) та відповідальними особами об`єкта відповідних дій спрямованих на запобігання аваріям, аварійним та надзвичайним ситуаціям техногенного характеру на небезпечному об`єкті. Відсутність буксирної штанги у разі виникнення загорання не дасть можливість вчасно і безпечно евакуювати транспортні засоби з території автозаправної станції та запобігти розповсюдженню пожежі. Відсутність виводу тривожних сповіщень (сигналу) від приймально-контрольного приладу автоматичної пожежної сигналізації на пульт централізованого спостереження спричинить збільшення часу передачі інформації про пожежу у зв`язку з чим збільшиться час прибуття пожежних підрозділів, що в свою чергу збільшує час розвитку пожежі, що призводить до збільшення впливу небезпечних факторів пожежі на людей.

Отже, не усунуті Відповідачем порушення вимог пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому, з урахуванням принципу співмірності, суд першої інстанції обґрунтовано вважав наявними підстави для застосування відносно Відповідача заходів реагування у сфері державного контролю шляхом зупинення роботи (експлуатації) автозаправної станції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову у даній справі прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 04 серпня 2021 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року по справі №340/3062/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 17 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов