Справа № 420/16831/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду, через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про:

визнання протиправною бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, що виражена у порушенні пункту 7 статті 118 та пункту 3 статті 123 Земельного кодексу України при розгляді клопотання позивача від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для будівництва гаражу;

визнання протиправною бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, що виражена у порушенні пункту 7 статті 118 та пункту 3 статті 123 Земельного кодексу України при розгляді клопотання позивача від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для житлового будівництва ;

зобов`язання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району задовольнити клопотання від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для будівництва гаражу;

зобов`язання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району задовольнити клопотання від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для житлового будівництва;

стягнення з Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району 20000,00 гривень у якості компенсації моральної шкоди.

Крім того, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Земельний кодекс України встановлює порядок набуття права власності у межах норм безоплатної приватизації на конкретну земельну ділянку - шляхом подання клопотання із обов`язковим зазначенням місця розташування земельної ділянки, яке є основним критерієм для вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмови у цьому.

На думку ОСОБА_1 , ним було дотримано усі вимоги, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, щодо порядку звернення з клопотаннями про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, змісту таких клопотань, а також необхідних документів та матеріалів, які повинні бути додані до них.

Проте, як зазначає ОСОБА_1 , Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області безпідставно позбавила його права на отримання земельних ділянок у нормах безоплатної приватизації, відмовивши листом та з підстав, які не відповідають вимогам частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, була надіслана 27 вересня 2021 року на офіційну електронну адресу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

29 вересня 2021 року, у відповідності до частини 3 статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України, секретарем судового засідання складено довідку про ненадходження підтвердження отримання ухвали суду Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, яка долучена до матеріалів справи (а.с.24).

У встановлений судом строк (п`ятнадцятиденний) відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проте, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 17 листопада 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

03.08.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,15 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059)(а.с.6).

До клопотання від 03.08.2021 року, ОСОБА_1 було надано копію паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків та графічний матеріал з зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки (а.с.8-9).

03.08.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059)(а.с.5).

До клопотання від 03.08.2021 року, ОСОБА_1 було надано копію паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків та графічний матеріал з зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки (а.с.10-12).

Листом №06.1-04/2785 від 09.08.2021 року, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області повідомила ОСОБА_1 , що звернення за вх.№06.1-09/04-03.1176 від 03.08.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу, орієнтовною площею 0,01 га, було розглянуто спеціалістами сільської ради.

За результатами розгляду вказано, що відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Однак, згідно земельно-облікових даних та відповідно до містобудівної документації Шабівської сільської ради, зазначена ОСОБА_1 у картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту. Таким чином, розгляд порушеного ОСОБА_1 питання не є можливим (а.с.7).

Як зазначає ОСОБА_1 у тексті позовної заяви, відповідь на клопотання від 03.08.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку не отримано.

Вважаючи відмову у формі листа у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та будівництва індивідуального гаражу - протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України №2768-III від 25.10.2001 року (далі - Земельний кодекс України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «в» частини 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Виходячи з аналізу зазначених норм, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селищах - не більше 0,15 гектара та для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні») виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Сесія ради скликається у міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (частина 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина 12 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №34/5 від 12.04.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 року за №381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за результатами розгляду будь-яких основних питань, у тому числі, про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах повноважень органу місцевого самоврядування, цей орган має приймати відповідне рішення на пленарному засіданні відповідної ради.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області листом повідомила ОСОБА_1 , що розгляд його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу, орієнтовною площею 0,01 га не є можливим, оскільки бажана позивачем земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту (а.с.7).

Доказів розгляду Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,15 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059), матеріали справи не місять, відповідачем не надано.

Тобто, протягом встановленого законодавством строку, Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області не було прийнято відповідних рішень на пленарному засіданні ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за клопотаннями ОСОБА_1 , а відмова позивачеві листом - не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмову у його наданні у формі «рішення», а не листа, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного акту організаційно-розпорядчого характеру з числа тих, які він повинен був постановити за законом.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду клопотань ОСОБА_1 від 03.08.2021 року про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,15 га та для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059).

Згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.08.2021 року про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,15 га та для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059), з урахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь 20000,00 гривень у якості компенсації моральної шкоди, суд зазначає наступне.

На підставі частини 1 статті 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини 2 статті 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частини 2 статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року по справі №464/3789/17. З

Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема і моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У даному випадку, ОСОБА_1 вимогу про відшкодування моральної шкоди пов`язує з тим, що не отримавши у встановлений законодавством строк відповідного рішення сільської ради, він зазнав моральних страждань, хвилювань та переживань, що у свою чергу, унеможливило функціонування його особистості на конституційних засадах.

Суд зауважує, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У свою чергу, позивачем не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням йому моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, з підстав недоведеності її спричинення бездіяльністю відповідача, відсутності належних доказів, якими підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Посилання позивача на моральні страждання, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, як на підставу відшкодування моральної шкоди, суд не приймає, оскільки позивачем не надано доказів причинного зв`язку між оскаржуваною бездіяльністю відповідача та його душевними і фізичними стражданнями.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, у свою чергу, не доведено правомірність не розгляду клопотань позивача у встановленому законом порядку та не прийняття відповідних владних рішень за результатами їх розгляду.

Стосовно клопотання позивача про зобов`язання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем не наведено суду будь-яких обґрунтувань, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, одночасно з ухваленням рішення по справі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні витрати на виклик свідків та призначення експертизи, жодні витрати не належать до компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (68600, м. Ізмаїл, проспект Суворова 62, ) про визнання протиправною бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, що виражена у порушенні пункту 7 статті 118 та пункту 3 статті 123 Земельного кодексу України при розгляді клопотання позивача від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для будівництва гаражу; визнання протиправною бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, що виражена у порушенні пункту 7 статті 118 та пункту 3 статті 123 Земельного кодексу України при розгляді клопотання позивача від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для житлового будівництва ; зобов`язання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району задовольнити клопотання від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для будівництва гаражу; зобов`язання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району задовольнити клопотання від 03.08.2021 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для житлового будівництва; стягнення з Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району 20000,00 гривень у якості компенсації моральної шкоди - задовольнити частково.

Бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 03 серпня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,15 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059) - визнати протиправною.

Бездіяльність Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 03 серпня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059) - визнати протиправною.

Зобов`язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області () повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03 серпня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,15 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059), з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області () повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03 серпня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га (із земель комунальної власності, на північ ділянки з кадастровим номером :02:003:0059), з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У встановленні судового контролю за виконанням рішення суду - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН