Справа № 190/1493/21
Суддя: Фирса Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 190/1493/21
Провадження №2-а/190/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпроптеровській області, інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гнатович Інни Олександрівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4862204 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 05.10.2021 року інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Гнатович І.О. було винесено постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн., за те, що він ніби-то 05.10.2021 року о 10.40 год. 5 км шосе Запорізьке в с. Братське керував автомобілем марки «Kia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю 101 км/год, чим перевищив швидкість на 51 км/год, швидкість руху вимірювалась приладом TruCam. Вважає її незаконною та необґрунтованою оскільки на відеозаписі ніяк не відображено, що він рухався в населеному пункті; інформація про використання технічних засобів не була розміщена на видному місці та жодних інформаційних знаків на дорозі не встановлено; на відеозаписі не видно, що саме позивач був за кермом автомобіля; інспектором в постанові не зазначено яким саме технічним засобом було здійснено фіксацію правопорушення; інспектором на надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, оскільки він тримав його в руці; його клопотання при розгляді справи про надання доказів вчинення ним правопорушення та залучення до справи захисника інспектором проігноровані.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Гнатович І.О. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду відзив на позов, в якому просили розглядати справу за відсутності їх представника та в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова винесена згідно вимог КУпАП, в підтвердження скоєного правопорушення до відзиву додали відеозапис правопорушення.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4862204 від 05.10.2021 року - 05.10.2021 року о 10 год. 40 хв. 5 км шосе Запорізьке в с. Братське ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Kia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю 101 км/год, чим перевищив швидкість на 51 км/год, швидкість руху вимірювалась приладом TruCam, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн./а.с.8/.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало виявлення факту перевищення ним встановлених обмежень швидкості руху більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

За приписами частини 4 статті 122 КУпАП, в редакцій чинній на час винесення спірної постанови, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (пункт 12.4 ПДР України).

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

В якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, ДПП долучив до матеріалів справи диск, із розміщеними на ньому відеофайлом та фотозображенням, що зроблені за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008376.

Матеріалами справи підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2012 № UА.TR/.001 241-18 REV 0. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки.

З огляду на наведене, суд погоджується з позицією відповідача, що дані з фотознімків та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008376, в розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказовий характер в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху.

В той же час, слід зауважити, що таке можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання даного приладу.

В заявленому позові позивач вказує, що в спірному випадку відповідачем під час вимірювання швидкості ТЗ лазерним вимірювачем швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008376 не дотримано положень статті статті 40 Закону України Про національну поліцію.

З такими аргументами позивача суд погоджується та зазначає наступне.

Так, статтею 40 Закону України Про Національну поліцію регламентовано застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За змістом частини 1 наведеної статті, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, даною нормою закону закріплений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Зокрема, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Іншого способу використання даного засобу вказаною нормою не передбачено.

З дослідженого відеозапису з лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008376, що у розумінні положень статті 40 Закону України Про Національну поліцію є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, судом встановлено, що даний прилад не був зафіксований під час вимірювання швидкості руху ТЗ.

Як зазначав позивач, та не спростовано відповідачем, вказаний прилад під час вимірювання швидкості руху ТЗ позивача знаходився у руці працівника патрульної поліції.

Такий спосіб застосування приладу Tru Cam, на переконання суду неможливо визнати таким, що відповідає положенням статті 40 Закону України Про Національну поліцію.

Так, як зазначено вище, за змістом даної статті технічний засіб має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд вважає, що значення слів «монтований/розміщений», в контексті наведеної статті закону, слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху під час вимірювання швидкості. При цьому, обидва слова «монтований» та/або «розміщений» стосуються виключно технічного засобу, а не розміщення поліцейського з технічним засобом по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Дослідивши долучену ДПП відеофіксацію приладу TruCam, судом встановлено, що зображення на відеозапису коливається, що свідчить про те, що в момент фіксації прилад, яким ця фіксація здійснювалась, не був стаціонарно закріпленим.

На відеозаписі видна вібрація приладу TruCam під час вимірювання відповідачем швидкості руху ТЗ позивача. Такі заміри можуть дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Отже, в спірному випадку відповідачем застосовано прилад Tru Cam в інший спосіб, ніж те визначено статтею 40 Закону України Про Національну поліцію.

Враховуючи матеріали справи та аргументацію сторін, суд безумовно погоджується із наявністю у відповідача повноважень на контроль за швидкістю руху певного транспортного засобу, однак наголошує, що працівники поліції повинні використовувати технічні засоби фіксації швидкості руху виключно у спосіб, визначений законом.

З огляду на наведене, суд погоджується з позицією позивача, що надані скаржником дані з лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008376, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР України відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги підстави заявленого позову, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Що ж стосується вимоги позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. суд приходить до наступного.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідачем у таких справах про адміністративні правопорушення є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати.

Відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпроптеровській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 21,72, 73, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпроптеровській області, інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гнатович Інни Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4862204 від 05 жовтня 2021 року винесену інспектором роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гнатович Інною Олександрівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса