Справа № 120/15484/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

17 листопада 2021 р. Справа № 120/15484/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
11.11.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період з 25.09.2020 по 20.10.2021.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу. Водночас, вказані положення поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

1. Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Окрім того, положеннями ч. 4 ст. 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У даному ж випадку, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГУ від 22.10.2018 № 45 (по особовому складу) його було звільнено зі служби у військовій частині, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 НУ України від 26.10.2018 №263 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 26.10.2018. Крім того, у тексті позовної заяви (описова частина) позивач зазначає, що остаточний розрахунок при звільненні з ним було проведено лише 20.10.2021. Тобто, саме із цією датою позивач пов`язує факт проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні.

Однак, в порушення положень ч. 4 ст. 161 КАС України, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо проведення з ним остаточного розрахунку при звільнені саме 20.10.2021. До позовної заяви не додано належних доказів у розумінні ст. 73-76 КАС України, які могли б підтвердити реальність здійснення банківських операцій щодо перерахованих сум, джерело їх походження, суб`єкта та мету зарахування, отримувача. Крім того, із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів неможливо встановити, які саме грошові виплати не були своєчасно перераховані позивачу. Необхідність визначення як точної дати остаточного розрахунку при звільненні, так і дати виплати усіх належних позивачу сум при звільненні його з військової служби є необхідним в тому числі і щодо перевірки на стадії відкриття провадження у справі дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Надані позивачем скрін-шоти з екранів мобільного телефону не є тими належними доказами, якими підтверджується виплата позивачу з боку відповідача своєчасно не отриманих сум.

Відповідні докази позивач не був позбавлений можливості отримати у відповідача, чого останнім зроблено не було. Причин неможливості їх надання як і доказів звернення до відповідача з цього приводу також не зазначено.

Відтак, враховуючи, що позовна заява не містить належних доказів та підтверджень щодо проведення з позивачем остаточних розрахунків при звільненні з військової служби, що унеможливлює встановлення точної дати здійснення таких розрахунків, є необхідним запропонувати позивачу надати відповідні докази, які б підтверджували перерахування (виплату) позивачу грошових коштів, належних йому на день звільнення, від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Крім того, оскільки позивач у своїй позовній заяві посилається на рішення Вінницького окружного адміністративного суду (без зазначення єдиного унікального номеру справу), є необхідність надання позивачем копій таких рішень до матеріалів справи.

2. Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на рівні 2270,00 грн.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.09.2020 по 21.10.2021.

Проте, до матеріалів позовної заяви не додано документ про сплату судового збору. Натомість, у тексті позовної заяви позивач вважає себе звільненим від сплати судового збору на підставі положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI як учасник бойових дій.

Втім, з вказаними твердженнями позивача суд не погоджується, з огляду на таке.

Так, із долученої до матеріалів позовної заяви копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 22.08.2017, виданого Головним управлінням Національної гвардії України, що ОСОБА_1 володіє правовим статусом учасника бойових дій.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни регулюється Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон від 22.10.1993 № 3551-XII).

Статтею 22 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту (в тому числі учасники бойових дій), отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII. Серед наданих Законом пільг, відсутнє право на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами щодо відшкодування середнього розміру грошового забезпечення (середнього заробітку) за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

При цьому, конструкція п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI, в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавало у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Враховуючи, що виникнення права на виплату середнього розміру грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні пов`язане із його статусом як колишнього військовослужбовця, а статус ОСОБА_1 як учасника бойових дій не впливає на зміст та обсяг його права на спірну виплату, відсутні підстави для застосування пільги передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI. Тому судовий збір при зверненні до суду у цій справі повинен бути сплачений на загальних підставах.

Таку ж оцінку процесуальному питанню пов`язаному із застосуванням пільг із сплати судового збору учасниками бойових дій надавала Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06.05.2020 по справі № 9901/70/20 та у постанові від 09.10.2019 по справі №9901/311/19, а також Верховний Суд у постанові від 19.10.2020 по справі № 240/934/20.

Отже, позивач не звільняється від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому його доводи в цій частині є безпідставними.

Крім того, у межах даних правовідносин також не може бути застосована і передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI пільга із сплати судового збору, позаяк середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати (правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/19).

Разом із тим, оскільки заявлені позовні вимоги мають майновий характер, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, у даному випадку, суд позбавлений можливості самостійно визначити точну суму судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, оскільки позивачем не визначена сума, яка підлягає стягненню, а також не надано обґрунтованого розрахунку такої суми.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи з нижньої (мінімальної) межі ставки судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, встановленого ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI, суд вважає за необхідне встановити позивачу обов`язок сплати мінімальної ставки судового збору в сумі 908,00 грн. (2270,00 грн. х 0,4)

Разом із тим, позивач не позбавлений права та можливості на власний розсуд визначити ціну позову, за умови підтвердження та надання до суду обґрунтованого розрахунку розміру такої виплати. При цьому, позивач повинен мати на увазі, що грошовий вираз майнових вимог впливає на кінцеву суму визначення розміру судового збору. Так, для полегшення процесу розрахунку судового збору за подання адміністративного позову до Вінницького окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (https://adm.vn.court.gov.ua/sud0270/gromadyanam/tax/) в розділі "Судовий збір".

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідатиме дійсному розрахунку відповідних сум при звільнені за весь період затримки розрахунку, остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову, а отже, і суми судового збору, буде здійснюватись судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу слід усунути виявлені судом недоліки шляхом надання суду:

- доказів сплати судового збору в сумі 908,00 грн. за наступними реквізитами: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), р/р UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд;

- доказів проведення з ним остаточних розрахунків при звільненні з боку відповідача довідки банківських установ, довідки (відомості, листи) військової частини НОМЕР_1 про виплачені суми (відомості про конкретний вид грошової виплати, її суму та дату проведення розрахунку), а також копії рішень Вінницького окружного адміністративного суду, на які позивач посилається при обґрунтуванні позовних вимог. При цьому, відповідні докази мають бути надані в двох примірниках (для суду та для відповідача).

Керуючись ст. ст. 132, 160, 161, 169, 256, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів залишити без руху.

Встановити позивачу 5-ти денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію даної ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович