Справа № 420/15784/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:

- стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості:

по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв - 5034,00 грн. на бюджетний рахунок UA0015606, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг.Знам/18050400;

по єдиному податку з фізичних осіб - 1968,08 грн. на бюджетний рахунок UA0015606, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18050400, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг.Знам/18050400;

по орендній платі з фізичних осіб - 27 975,64 грн. на бюджетний рахунок UA0015606, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18050400, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг.Знам/18050400.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на 25.06.2021 року, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника, податковий борг ФОП ОСОБА_1 перед державним бюджетом, що підлягає стягненню становить - 34 977,72 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся до суду із даним позовом.

08.10.2021 року за вх. №55651/21 від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідач визнає позов в частині стягнення суму заборгованості по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв в сумі 5034,00 грн. та по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 1968,08 грн. однак відповідач зазначає, що сума заборгованості по орендній платі з фізичних осіб нарахована не правомірно, оскільки відповідач не орендує земельну ділянку, а є її власником. Також, відповідач посилається на норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до яких не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 30 квітня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є платником податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області Іванівській ДПІ та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованих карток платника, податковий борг ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, по єдиному податку з фізичних осіб та по орендній платі з фізичних осіб становить 34 977,72 грн.

Заборгованість по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв виникла в результаті:

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню, форми «С» № від 10.01.2020 року на загальну суму 5034,00 грн. (штрафна санкція).

Заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб виникла в результаті:

- нарахування по заяві про застосування спрощеної системи оподаткування №15141512 від 16.12.2019 року на загальну суму 408,08 грн.(основний платіж);

- нарахування по заяві про застосування спрощеної системи оподаткування №15141512 від 16.12.2019 року на загальну суму 780,00 грн.(основний платіж);

- нарахування по заяві про застосування спрощеної системи оподаткування №15141512 від 16.12.2019 року на загальну суму 780,00 грн.(основний платіж).

Таким чином, загальна сума податкового боргу перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб становить 1968,08 грн. = 408,08 грн. (основний платіж) + 780,00 грн.(основний платіж) + 780,00 грн.(основний платіж).

Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла в результаті:

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж);

- нарахування по податковій декларації №900639578 від 27.01.2020 року на загальну суму 2910,02 (основний платіж).

Таким чином, загальна сума податкового боргу перед бюджетом по орендній платі з фізичних осіб становить 27 975, 67 грн., а саме 29 100,20 грн. (основний платіж) + 3,81 грн. (пеня) - 1128,34 грн. (сплачено).

Отже, загальна заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 34 977,75 грн = 5034,00 грн. (штрафна санкція) + 1968,08 грн. (основний платіж) + 27 975, 67 грн. (основний платіж).

Також, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ф» №88138-17 від 03.08.2018 року, яку була отримана ФОП ОСОБА_1 07.09.2018 року.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

В силу статті 15 Податкового кодексу України, відповідач є платником податків і зборів.

Податковий кодекс України, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні,, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Крім того, пунктом 36.5. ст.36 ПК України, встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1. ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Так відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення- рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з п. 59.1. ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно із п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПКУ визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Висновки суду.

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ф» №88138-17 від 03.08.2018 року, яку була отримана ФОП ОСОБА_1 07.09.2018 року.

Станом на 25.06.2021 року платником податків ФОП ОСОБА_1 борг по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, по єдиному податку з фізичних осіб та по орендній платі з фізичних осіб не сплачено.

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 визнає заборгованість по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, по єдиному податку з фізичних осіб в загальній сумі 7002,08 грн.

Щодо вимоги про стягнення про стягнення боргу по орендній платі з фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ФОП ОСОБА_1 з 23.07.2020 року є власником земельної ділянки , площею 0,138 га, кадастровий номер :02:003:0581, цільове призначення якої «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Також, відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), яка подана відповідачем за звітній 2020 рік та уточнюючої декларації за 2020 рік у графі «Вид декларації» вказано: Орендна плата.

Відповідно до розділу ІІ декларацій Розрахунок суми орендної плати, відповідачем самостійно розраховано річну суму орендної плати на підставі Договору від 26.12.2005 року на загальну суму 34 920,21 грн.

Отже, відповідачем самостійно обрано вид податкової декларації з плати за землю та розраховано суму орендної плати за 2020 рік.

Щодо посилань відповідача на норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та на Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до яких не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 30 квітня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

18 березня 2020 року набув чинності Закон України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» (Закон № 533), яким, зокрема, внесені зміни до порядку нарахування та сплати плати за землю.

Так, підрозділ 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено новим пунктом 524, згідно з яким за період з 1 березня року по 30 квітня 2020 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Разом з тим, нормами Закону № 533 визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб), які відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПКУ подали податкову декларацію із плати за землю, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відобразити зміни податкового зобов`язання із сплати плати за землю за відповідні місяці.

02.04.2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким змінено норму пункту 524 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо плати за землю.

Згідно з якою, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки) не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року.

Тобто, плату за землю за квітень 2020 року виключено із пільгового періоду.

Отже, ті платники плати за землю, які на підставі Закону № 533 подали уточнюючі податкові декларації з плати за землю за 2020 рік на зменшення податкових зобов`язань за березень та квітень 2020 року, враховуючи вимоги Закону № 540, зобов`язані подати не пізніше 30 квітня 2020 року уточнюючу податкову декларацію до податкової декларації з плати за землю за 2020 рік (з урахуванням раніше поданих уточнюючих податкових декларацій) та відновити (збільшити) податкові зобов`язання з плати за землю за квітень 2020 рік. Сплатити відновлені (збільшені) суми податкових зобов`язань з плати за землю за квітень 2020 року потрібно у строк до 30 червня 2020 року без нарахування пені та штрафних санкцій, передбачених Податковим кодексом України за порушення термінів сплати податкових зобов`язань.

Таким чином, суб`єкти господарювання фізичні та юридичні особи можуть не нараховувати та не сплачувати земельний податок або орендну плату за землю лише за березень 2020 року.

Так, податковий період, порядок обчислення плати за землю, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 ПК України.

Статтею 285 ПК України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до абз.2 п.286.1 ст.286 ПК України, у разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Так, приписами п. 286.5. ст.286 ПК України передбачено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Суд звертає увагу, що відповідач набув права власності на земельну ділянку на підставі Договору купівлі-продажу №439 від 23.07.2020 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.07.2020 року та не звертався до податкового органу із відповідними правовстановлюючими документами на земельну ділянку, а тому ГУ ДПС в Одеській області здійснювало нарахування податку по орендній платі з фізичних осіб на підставі відомостей, які були наявні у податкового органу.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Статтею 49 ПК України визначено порядок подання податкової декларації до податкового органу.

Так, пунктом 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У відповідності до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України визначено, що самостійно визначене платником податків податкове зобов`язання оскарженню не підлягає.

Таким чином, податкове зобов`язання, визначене ФОП ОСОБА_1 у податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2020 рік вважається узгодженим та оскарженню не підлягає.

Як встановлено в абзаці 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що податкова вимога №88138-17 від 03.08.2018 року відповідачем не оскаржувалась у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості:

- по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв - 5034,00 грн. на бюджетний рахунок UA0015606, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг.Знам/18050400;

- по єдиному податку з фізичних осіб - 1968,08 грн. на бюджетний рахунок UA0015606, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18050400, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг.Знам/18050400;

- по орендній платі з фізичних осіб - 27 975,64 грн. на бюджетний рахунок UA0015606, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18050400, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг.Знам/18050400.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко