Справа № 200/7968/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р. Справа№200/7968/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі - головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла

позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником Меламедом Вадимом , до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірною бездіяльність щодо не розгляду заяви про призначення пенсії та зобов`язання розглянути відповідну заяву про призначення виплати пенсії, подану 26 жовтня 2020 року та винести рішення щодо призначення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік. При віці 61 рік і страховому стажі приблизно 17 років, досягла усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте пенсія не призначалася. Представник позивача особисто звернувся до відповідача та подав заяву, з усіма необхідними документами, про призначення пенсії, проте у призначенні пенсії було відмовлено. Позивач оскаржив відмову у призначенні пенсії у судовому порядку, постановою Першого апеляційного адміністративного суду у позові відмовлено, проте встановлено, що відповідачем фактично не приймалося рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки позивач звернувся із заявою довільної форми про призначення пенсії з відповідними документами, оскільки не містить другий аркуш розписки-повідомлення. У квітні 2019 року представник позивача звернувся до відповідача із аркушем 2 розписки-повідомлення та вимогою призначити пенсію, проте у розгляді заяви було відмовлено. За наслідками судового оскарження, у задоволенні позову відмовлено, при цьому суд дійшов висновку про те, що така заява вже була розглянута відповідачем і позивач має звернутися з новою заявою. Ураховуючи означені судові рішення, представник позивача звернувся через електронний кабінет Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України з відповідною новою заявою позивача про призначення пенсії, засвідченою нотаріально в державі Ізраїль, крім того представник позивача у грудні 2020 року особисто надав до ГУПФУ в Запорізькій області додаткові документи до заяви ОСОБА_1 , з проханням передати за належністю до Костянтинівсько-Дружківського УПФУ Донецької області. Позивач вказав, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із заявою про призначення пенсії особа може звертатися в будь-яке управління Пенсійного фонду України незалежно від місця її проживання і території, що обслуговує це управління. Проте, на час подання позову заява позивача про призначення пенсії відповідачем не розглянута та рішення не прийнято. З метою захисту прав позивача на призначення пенсії просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, 13 серпня 2021 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки заява про призначення пенсії ОСОБА_1 від 26 жовтня 2020 року надана всупереч вимогам постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону №158 зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 (Порядок №22-1), тому управлінням вона була залишена без розгляду. Відповідач вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, тому підставі для задоволення позовних вимог відсутні.

27 серпня 2021 року представник позивача надав відповідь на відзив, у якій вказав про незгоду з твердженнями відповідача. Також представник позивача додав, що після подання позову, в серпні 2021 року, отримав від відповідача лист датований 30 липня 2021 року, в якому зазначено, що для винесення рішення про призначення пенсії позивачу необхідно надати саме паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. З такими твердженнями представник позивача незгоден, оскільки при зверненні до відповідача із особистою заявою про призначення пенсії було надано нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. Крім того, посвідчення особи позивача видано компетентним органом Ізраїлю за місцем проживання та містить інформацію про особу, місце її проживання та вік, що повністю відповідає вимогам п. 2.9 Порядку 22-1.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 5 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази по справі.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року вирішено допустити заміну Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року повторно витребувано у відповідача докази у справі, вирішено адміністративну справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів, призначити підготовче засідання на 12 жовтня 2021 року та витребувати докази у справі.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи на 11 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 8 листопада 2021 року вирішено задовольнити клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 11 листопада 2021 року в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судове засідання 11 листопада 2021 року представники сторін не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача на відеоконференцзв`язок не вийшов.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 виданим 16 квітня 2008 року, органом 2ІSR (строк дії до 16 квітня 2018 року), копією свідоцтва, що засвідчує факт про зміну імені від 7 серпня 2001 року.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків позивача - НОМЕР_1 , що підтверджується копією картки платника податків.

Як зазначає представник позивача, 4 листопада 1993 року ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

19 березня 2008 року позивач прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль, про що свідчить відповідна печатка в паспорті позивача для виїзду за кордон.

За зверненням представника позивача до Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , визначено Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області для розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю вона проживала в м. Донецьку, що підтверджується листом від 27 червня 2018 року №14524/К-11.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до пенсійного органу, через свого представника, із заявою про призначення пенсії.

Так, адвокат Вадим Меламед звертався щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , зокрема, 27 листопада 2017 року та 10 січня 2020 року, що встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі №805/5133/18-а, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2020 року у справі №200/440/20-а.

26 жовтня 2020 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, звернувся через електронний кабінет Порталу електронних послуг Пенсійного фонду до відповідача із заявою (встановленого зразка, що підписана ОСОБА_1 ) про призначення пенсії.

Також, 18 грудня 2020 року Меламед В.Б. звернувся до Головного управління в Запорізькій області із заявою про подання додаткових документів у якій просив направити за належністю (до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) засвідчені працівником пенсійного органу (Головного управління в Запорізькій області) копії документів, що були подані в електронному вигляді до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Згідно інформації, що надана на вимогу суду Головним управлінням Пенсіонного фонду України в Запорізькій області, подані документи щодо призначення пенсії ОСОБА_1 повернуті Меламеду В .

При цьому, будь-яку відповідь чи рішення відповідача з питань призначення пенсії ОСОБА_1 , представник позивача не отримав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На вимогу ухвали суду, відповідачем також не надано доказів розгляду заяви позивача про призначення пенсії, зокрема докази залишення заяви без розгляду (як зазначено відповідачем у відзиві).

При цьому в матеріалах справи міститься лист відповідача від 30 липня 2021 року №0500-1502-8/44767 з якого вбачається, що ознайомившись з адміністративним позовом, відповідач вирішив повідомити представника позивача про те, що заява про призначення пенсії ОСОБА_1 від 26 жовтня 2020 року надана всупереч вимогам Порядку №22-1, тому не може бути винесене рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії. Так у листі відповідачем не заперечується право подання заяви про призначення пенсії представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, при цьому вказується про те, що одним з документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до Порядку №22-1 є документ про місце проживання (реєстрації) особи; з посиланням на п. 2.9 Порядку 11-1 вказано, що особа, яка звертається за пенсією, повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) вік).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульована Порядком №22-1.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 (у редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

За положеннями пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу);

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Відповідно до пункту 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає:

роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

у разі необхідності - бланки документів;

допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії;

у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до положень пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.7. Порядку 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, а за наявності підстав, додатково витребувані пенсійним органом документи.

Тобто, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_5 від 26 жовтня 2020 року, поданої адвокатом Меламед В. через вебпортал Пенсійного фонду України, пенсійний орган, протягом встановленого періоду, рішення або роз`яснення щодо недотримання вимог Порядку №22-1 щодо подачі заяви про призначення пенсії та необхідних документів для призначення пенсії, не приймав та представнику позивача не направляв.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, та зазначає, що відповідачем порушено Порядок 22-1 в частині розгляду заяв про призначення пенсії.

При цьому, суд зауважує, що з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує певний, законодавчо визначений, порядок призначення пенсій, який передбачає звернення особи, яка вважає наявним у себе права на призначення певного виду пенсії, із заявою за формою, встановленою чинним законодавством, та доданням підтверджуючих документів, за результатами розгляду яких орган Пенсійного фонду або витребує у заявника додаткові документи, або приймає одне з рішень: призначає чи відмовляє у призначенні пенсії.

У разі не відповідності поданих заявником документів вимогам законодавства або у разі їх недостатності, відповідач в силу вимог положень 4.2 Порядку №22-1 не був позбавлений можливості витребувати вказані документи.

Проте, отримавши заяву встановленого зразка про призначення пенсії, відповідачем взагалі не було здійснено жодних дій, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведених обставин суд, підставі положення статті 9 КАС України, ураховуючи, що відповідачем не надано оцінку поданої позивачем заяви та документів, вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, поданої 26 жовтня 2020 року та зобов`язання відповідача розглянути вказану заяву.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняття рішення щодо призначення пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанцій про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 від 26 жовтня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 26 жовтня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв