Справа № 200/2473/21-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року справа №200/2473/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (повне судове рішення складено 22 червня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/2473/21-а (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент по роботі з активами управління Маріупольської міської ради, про визнання незаконною бездіяльності в частині нерозгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради Донецької області, в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва для встановлення металевого гаража та зобов`язання розглянути клопотання і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради Донецької області, в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва для встановлення металевого гаража.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у листопаді 2020 року звернувся із заявою до Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради Донецької області в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва для встановлення металевого гаража.

Проте, станом на 05.03.2021 він так і не отримав відповідь щодо розгляду Маріупольською міською радою зазначеного клопотання. На думку позивача, бездіяльність відповідача з приводу не розгляду клопотання та не прийняття відповідного рішення у встановлений законодавством строк є безпідставною, не відповідає чинному законодавству, а саме Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статті 112 Земельного кодексу України, та порушує його права та законні інтереси як учасника бойових дій, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Маріупольської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва для встановлення металевого гаража у строк, визначений ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольської міської ради від 26 травня 2021 року №8/7-672 в частині відмови ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража.

Зобов`язано Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що запитувана до відведення земельна ділянка (кадастровий номер :04:007:0271) за адресою: АДРЕСА_1 є сформованою земельною ділянкою, яка перебуває у комунальній власності, у зв`язку з чим відповідно до п.6 ст.791 Земельного Кодексу України та ст. 56 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) позивачем було порушено порядок звернення для відведення у власність земельної ділянки шляхом поділу або об`єднання вже сформованої земельної ділянки. Крім того, зазначає, що на сайті Маріупольської міської ради у розділі «Проекти рішень міської ради» від 11.05.2021 опубліковано проект рішення «Про розгляд заяв громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів в Центральному, Кальміуському районах міста». Вищевказаний проект буде винесено на голосування на черговій сесії Маріупольської міської ради, яка відбудеться 26.05.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2016 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.9).

23.11.2020 позивач через Центр надання адміністративних послуг звернувся до Маріупольської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0.0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради Донецької області в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва для встановлення металевого гаража, додавши: копії документів, що посвідчують особу; копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна; викопіювання з генплану (М 1:500); довідку відділу у м. Маріуполі Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області, що підтверджується описом вхідного пакету документів та не є спірним між сторонами (а.с. 85-86).

Відповідач листом від 30 листопада 2020 року № 68252 повідомив позивача про підготовку проекту рішення та його розміщення на офіційному ВЕБ-сайті міської ради та після його погодження і розгляду на чергової сесії міської ради проінформування Центром надання послуг (а.с. 40).

Рішення за результатами розгляду зазначеної заяви на час подання адміністративного позову до суду прийнято не було, що сторонами не заперечується.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Маріупольської міської ради щодо нерозгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відповідної земельної ділянки з вимогою зобов`язати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, звернувся з цим позовом до суду.

Як вбачається зі змісту оскарженого рішення суду, під час розгляду справи відповідачем прийнято Рішення від 26 травня 2021 року №8/7-672, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, апеляційний суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (п. «в» ст. 12 Земельного кодексу України).

Відповідно до положень статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення, здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті «а» частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.ч.1, 2, 3 ст.123 Земельного кодексу України).

При цьому, положеннями статті 124 встановлено порядок передачі земельних ділянок в оренду.

Так, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч. 1, 2, 3 ст. 124 Земельного кодексу України).

Положеннями частини першої статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

При цьому, згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, вирішуються такі питання, зокрема: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Таким чином, аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що законодавством регламентовано обов`язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місячний строк.

Проте, як встановлено судами, розгляд заяви позивача від 23 листопада 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у місячний строк з дати реєстрації заяви не здійснено, чим порушено вимоги ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Слід зазначити, що неприйняття Маріупольською міською радою рішення за заявою позивача у встановлений строк, ставить особу у певну правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності.

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача протягом визначеного законодавством строку підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Маріупольської міської ради від 26 травня 2021 року №8/7-672 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів з посиланням на висновок до проекту рішення міської ради Головного управління містобудування і архітектури міської ради від 22.03.2021 №30/10813, оскільки запрошувана земельна ділянка розташована в зоні ІК-2 - зона суворого регулювання забудови та зоні ІК-6 - зона охоронюваного цінного історичного планування, тобто наміри заявника не відповідають встановленим видам дозволеного використання земельної ділянки.

Судами встановлено, що спірне рішення Маріупольської міської ради від 26 травня 2021 року №8/7-672 в частині відмови позивачу в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража не містить визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, що є порушенням вказаної норми Земельного кодексу України.

Отже, місцевий суд правильно встановив, що рішення Маріупольської міської ради від 26 травня 2021 року №8/7-672 в частині відмови позивачу в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража прийнято з порушенням норм Земельного кодексу України та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови з посиланням на приписи діючого законодавства у вказаному рішенні не наведено.

Відтак, на інтереси позивача впливають не тільки бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його заяви протягом визначеного законодавством строку, а й вказане рішення Маріупольської міської ради від 26 травня 2021 року №8/7-672 в частині відмови позивачу в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, як індивідуальний акт, зважаючи на що, з урахуванням приписів ч.2 ст.9 КАС України, тому суд першої інстанції обгрунтовано, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, вийшов за межі позовних вимог та скасував це рішення в зазначеній частині як протиправне.

Щодо вимог про зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради Донецької області, в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва для встановлення металевого гаража.

Відповідно до частин 1-5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частиною 6 статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону № 858-IV:

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Згідно статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Отже, згідно з Земельним Кодексом України способами формування земельної ділянки є:

- у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок),

- шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки.

На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар […].

Таким чином, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.05.2020 у справі № 802/1539/17-а, від 16.07.2020 у справі № 802/1447/17-а.

Судами встановлено, що позивач 23.11.2020 звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки вбачається, що спірна ділянка 26.09.2009 зареєстрована за кадастровим номером :04:007:0271.

За наведених обставин, враховуючи, що позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка вже була сформована, та її подальше формування (поділ чи об`єднання) здійснюється не на підставі проекту землеустрою, а за технічною документацією, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для встановлення металевого гаража.

Отже, з метою належного захисту і відновлення порушених прав позивача, з урахуванням обов`язку суб`єкта владних повноважень діяти у відповідності до Конституції і законів України, місцевий суд також правильно задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га, кадастровий номер :04:007:0271, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, що перебувають на території Маріупольської міської ради Донецької області, в межах населеного пункту за адресою: проспект Металургів, 43, з урахуванням висновків суду.

При повторному розгляді заяви позивача відповідачу необхідно прийняти обґрунтоване рішення з наведенням у ньому належних мотивів та причин його прийняття з посиланням на приписи діючого законодавства.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/2473/21-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 16 листопада 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Суддя А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук