Справа № 640/4903/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Київ № 640/4903/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомАпарату Верховної Ради України
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції
провизнання протиправними та скасування постанов,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Апарат Верховної Ради України (позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (відповідач), в якому просить суд (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. щодо відкриття виконавчого провадження №61183270 від 07.02.2020 р. за виконавчим листом №120/9/19-а, виданим 27.11.2019 року Вінницьким окружним адміністративним судом та скасувати постанову про відкриття даного виконавчого провадження;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо відкриття виконавчого провадження №61183209 від 07.02.2020 р. за виконавчим листом №120/9/19-а виданим 27.11.2019 року Вінницьким окружним адміністративним судом та скасувати постанову про відкриття даного виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України від 07.02.2020 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61183270 у сумі 18892,00 грн. на користь Міністерства юстиції України;

- визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України від 07.02.2020 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61183209 у сумі 18892,00 грн. на користь Міністерства юстиції України.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постанови про відкриття проваджень №61183270 та №61183209 прийняті відповідачем з порушеннями вимог чинного законодавства. Як вказує позивач, постанови Державних виконавців від 07.02.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях №61183270 та №61183270, також прийняті у супереч положень статті 27 та 30 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на те, що державні виконавці прийняли дві постанови про стягнення з Апарату Верховної Ради України виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн., як за виконання рішення суду немайнового характеру. У той же час, судове рішення від 17.07.2019 р. у справі №120/9/19-а, на підставі якого судом виданий виконавчий лист, є рішенням майнового характеру, адже передбачає нарахування та виплату позивачу компенсації за невикористану відпустку та середньомісячну заробітну плату. За посиланнями позивача, в Інформації із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень зазначено, що сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом - 0 гривень, що не відповідає рішенню суду на підставі якого відкрито виконавче провадження, адже як уже було зазначено, рішення передбачає виплату позивачу певних грошових сум.

Відповідачем на виконання вимог суду надані матеріали виконавчих проваджень №№61183270, 61183209.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявне клопотання позивача, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. від 07.02.2020 відкрито виконавче провадження №61183270 з примусового виконання виконавчого листа №120/9/19-а, виданого 27.11.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 106 днів невикористаної щорічної відпустки.

Також, 07 лютого 2020 року прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №61183270, якою постановлено стягнути з боржника - Апарат Верховної Ради України виконавчий збір в розмірі 18892,00 грн. та постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження №61183270, якою постановлено стягнути з боржника суму мінімальних витрат в розмірі 1490,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Рубель І.В. від 07.02.2020 відкрито виконавче провадження №61183209 з примусового виконання виконавчого листа №120/9/19-а, виданого 27.11.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

07 лютого 2020 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №61183209, якою постановлено стягнути з боржника - Апарат Верховної Ради України виконавчий збір в розмірі 18892,00 грн.

Також, 07 лютого 2020 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у ВП №61183209 в розмірі 132,81 грн.

Вважаючи протиправними дії щодо відкриття виконавчих проваджень №№61183270, 61183209 протиправними, а постанови про відкриття такими, що підлягають скасуванню, а також не погоджуючись з постановами про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

1. Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо відкриття виконавчих проваджень №№61183270, 61183209, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2020 ВП№61183270 та від 07.02.2020 ВП №61183209.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа визначено статтею 4 Закону №1404-VІІІ, відповідно до частини першої якої у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Підстави та строки повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби визначені у частині 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем приймаються до виконання виконавчі документи, які набрали законної сили, відповідають вимогам, передбаченим ч.1 ст. 4 вказаного Закону та по яким не пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вимоги до виконавчого документа зазначені у ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, відповідно до ч.1 ст.4 Закону у виконавчому документі має бути вказане: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до частини 1 стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини 5 стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як з матеріалів виконавчого провадження №61183270 вбачається, Вінницьким окружним адміністративним судом 27 листопада 2019 року виданий виконавчий лист №120/9/19-а про зобов`язання Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 106 днів невикористаної щорічної відпустки.

За заявою стягувача ОСОБА_1 , Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції прийнято виконавчий лист №120/9/19-а до виконання та відкрито виконавче провадження №61183270.

З матеріалів виконавчого провадження №61183209 вбачається, Вінницьким окружним адміністративним судом 27 листопада 2019 року виданий виконавчий лист №120/9/19-а про зобов`язання Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

За заявою стягувача ОСОБА_1 , Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції прийнято виконавчий лист №120/9/19-а до виконання та відкрито виконавче провадження №61183209.

Вказане спростовує твердження позивача, що відповідачем відкрито два виконавчих провадження (№61183270, №61183209) за одним виконавчим листом Вінницького окружного адміністративного суду №120/9/19-а від 27.11.2019, оскільки, як встановлено судом, виконавчі листи в адміністративній справі видані з виконання різних частин резолютивної частини рішення у справі №120/9/19-а.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих документів, у яких зазначаються один стягувач та один боржник, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Більше того, судом встановлено, що виконавче провадження №61183270 та №61183209 відкриті в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також, суд акцентує увагу, що Законом №1404-VIII не передбачено повноважень виконавцю перевіряти відповідність виконавчого листа судовому рішенню, а передбачено перевіряти вимоги, яким має відповідати виконавчий документ.

Судом встановлено, що виконавчі листи №120/9/19-а, видані Вінницьким окружним адміністративним судом 27 листопада 2019 року, відповідають вимогам до виконавчого документа, згідно положень статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів визнання судом вказаних виконавчих листів такими, що не підлягають учасниками справи не надано, судом не встановлено.

Отже, з наведеного у сукупності вбачається, що у державних виконавців, станом на дату відкриття виконавчих проваджень №61183270 та №61183209, не було жодних передбачених частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VІІІ підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Враховуючи наведе, а також те, що інших доводів в підтвердження протиправності оскаржуваних дій та постанов позивачем не наведено, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2020 ВП №61183270 та від 07.02.2020 ВП №61183209.

2. Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 07.02.2020 ВП №61183270 та від 07.02.2020 ВП№61183209.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ №1404-VIII встановлений обов`язок виконавця розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 вказаної статті Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї за відомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст.26 ЗУ №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Основні вимоги щодо стягнення виконавчого збору визначені в ст.27 ЗУ №1404-VIII.

Зокрема, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 ЗУ №1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.9 вказаної статті Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В той же час, позивачем не спростовується невиконання рішення суду на момент відкриття виконавчих проваджень та прийняття постанов про стягнення виконавчого збору.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17.09.2020 у справі №640/16620/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/91603402) зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що фактичного стягнення у виконавчому провадженні не відбувалось, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) вже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд відхиляє посилання позивача, що державні виконавці прийняли дві постанови про стягнення з Апарату Верховної Ради України виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн., як за виконання рішення суду немайнового характеру, у той же час, судове рішення від 17.07.2019 р. у справі №120/9/19-а, на підставі якого судом виданий виконавчий лист, є рішенням майнового характеру, як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки виконавчі листи №120/9/19-а видані судом саме на виконання зобов`язання, а не на стягнення коштів.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов, а відтак - суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Апарату Верховної Ради України відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 23 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян