Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 листопада 2021 рокум. ПолтаваПровадження №ЗП/440/19/21
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Центр харчових технологій" про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Центр харчових технологій" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Полтавській області від 30 вересня 2021 року №ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС від 30 вересня 2021 року.

В обгрунтування заяви зазначило, що із постановою № ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС від 30 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Центр харчових технологій» категорично не погоджується з підстав невідповідності висновків контролюючого органу дійсним обставинам справи, які зроблені, окрім іншого, на підставі недопустимих доказів. Зазначену позицію товариство має намір детально відобразити в адміністративному позові до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС від 30 вересня 2021 року. Наголошує, що постанова Головного управління Держпраці у Полтавській області від 30 вересня 2021 року №ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС прийнята на підставі статті 265 Кодексу законів про працю України, а тому є виконавчим документом та підлягає виконанню органом державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом. На думку заявника, оскільки спірна постанова є самостійним виконавчим документом, є очікування, що на її підставі відбуватиметься стягнення органами державної виконавчої служби, враховуючи, що строк на пред`явлення спірної постанови до виконання вже почав свій перебіг, очевидним є висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Центр харчових технологій» у разі вирішення спору на його користь. Так, невжиття заходів забезпечення позову призведе до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Центр харчових технологій» суми оскаржуваного штрафу, а тому у разі встановлення протиправності вказаної оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог про визнання її протиправною та скасування, заявнику доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання оскаржуваної постанови. Заявник матиме змогу поновити порушені права та інтереси виключно шляхом подачі значної кількості судових позовів, наприклад, про скасування рішень державного виконавця, стягнення з бюджету безпідставно сплачених коштів, тощо. А це, у свою чергу, призведе до значних витрат коштів та часу як учасників справи, так і державних, пов`язаних із судовим розглядом декількох справ. Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Центр харчових технологій» є активним суб`єктом господарювання та у разі накладення арешту на його рахунки в межах виконавчого провадження, фактично буде заблоковано можливість здійснення його господарської діяльності. Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернеться до суду з відповідним позовом, у разі задоволення даного позову, оскільки правові наслідки прийняття оскаржуваної постанови настануть до прийняття рішення судом у відповідній справі, предметом якої буде її оскарження.

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, приписи частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта та заборони вчинення дій. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь - яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року Європейський суд з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач лише допускає, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити виконання рішення за результатами розгляду справи і ефективному захисту прав позивача та припускає можливу протиправність постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС від 30 вересня 2021 року.

При цьому, позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останнього до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також не вбачається очевидних ознак протиправності постанови Управління Держпраці у Полтавській області № ПЛ3244/1349/АВ/П/ТД-ФС від 30 вересня 2021 року без перевірки її при розгляді справи по суті.

Крім того, позивач в обгрунтування заяви не додає доказів щодо очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови та порушення прав, свобод або інтересів такою постановою на даному етапі розгляду справи.

З матеріалів поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Центр харчових технологій" не слідує однозначного висновку про протиправність оскаржуваної постанови.

Зупинення дії постанови фактично буде вирішенням справи по суті до постановлення рішення у справі.

Також не є обґрунтованим і доведеним аргумент про неможливість (ускладненість) поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Враховуючи викладене, суд вважає подану заяву про забезпечення позову необґрунтованою, що свідчить про наявність підстав для постановлення ухвали про відмову у її задоволенні.

Керуючись статтями 151, 154, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Центр харчових технологій" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва