Справа № 219/3367/21
Суддя: Кононихіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №219/3367/21
провадження №2-а/619/182/21
Рішення

іменем України

15 листопада 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Кононихіної Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мєщан І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» капітана Няньчура Олександра Сергійовича, Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

12 травня 2021 року на підставі ухвали судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2021 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшли матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» капітана Няньчура Олександра Сергійовича, Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 30 березня 2021 року начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітаном Няньчуром Олександром Сергійовичем винесено постанову №150783, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. Позивач вказує, що постанова №150783 від 30 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення винесена із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права. В постанові не наведені докази підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування яких особа, яка складала постанову, дійшла до висновку про винуватість. Вказує, що обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на суб`єкта владних повноважень. Вказану постанову позивач вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

12 травня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 219/3367/21 провадження №2-а/619/182/21 визначено суддю ОСОБА_2

17 травня 2021 року ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_2 було залишено позовну заяву без руху.

27 серпня 2021 року ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_2 було відкрито провадження по даній справі.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату 24 вересня 2021 року № 01-07/110/2021 у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_2 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Кононихіну Н.Ю.

Ухвалою судді від 27 вересня 2021 року прийнято до розгляду справу та призначено судове засідання.

Позивач надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача - відділу прикордонної служби «Дергачі», будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву у встановлений строк від нього не надходило, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Представник відповідача Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву у встановлений строк від нього не надходило, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи 30 березня 2021 року начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітаном Няньчуром Олександром Сергійовичем винесено постанову №150783, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 30.03.2021 о 05 годині 20 хвилин, прикордонним нарядом «Перевірка документів» під час прикордонного контролю виявлений ОСОБА_1 , який 29.03.2021 приблизно о 16:00 виїхав з окупованої території Донецької області до Російської Федерації через закритий пункт пропуску «Успенка», чим не дотримався вимог ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», та порушив положення п.п.3.6 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 №815 та своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» капітаном Няньчуром О. С. зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КпАП України.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Суд критично сприймає зазначені в оскаржуваній постанові фактичні дані щодо визнання вчинення правопорушення позивачем, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування зазначеної постанови.

Щодо розгляду справи, який відбувся на місці скоєння адміністративного правопорушення без складання протоколу, суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного суду України по справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Так, статтями 33, 245, 256, 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За КУпАП до цього переліку належать, зокрема, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (ст. 204-2 КУпАП).

Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена з процесуальними порушеннями. За таких обставин, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з істотними порушеннями статей 245, 256, 258, 268 КУпАП.

За таких обставин суд виходить з положень ст. 77 КАСУ.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова, яка складена відносно позивача не містить доказів підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому є необґрунтованою, а лише факт визнання особою вчинення адміністративного правопорушення, як про те вказано в постанові про адміністративне правопорушення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Враховуючи викладене, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Що стосується вимог до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» капітана Няньчура О. С. , суд виходить з наступного.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 204-2 КпАП України посадові особи Державної прикордонної служби України діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Державної прикордонної служби України, що реалізує державну політику із забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

З цього слідує, що за результатами розгляду справи слід відмовити в позові до неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» капітана Няньчура Олександра Сергійовича.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України, суд визнає такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 246, 286 КАС України, статтями 7, 247, 251, 280 КпАП України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову №150783 від 30 березня 2021 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КпАП України - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КпАП України.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» капітана Няньчура Олександра Сергійовича - відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна