Справа № 808/1883/16(СН/280/15/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 808/1883/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар вей 2019"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (м. Запоріжжя, суддя Татаринов Д.В.) у справі № 808/1883/16

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар вей 2019",

про застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи, -

встановив:

10 червня 2016 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 25.01.2021, просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та споруд (складу зберігання матеріалів) ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, розташованих за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 21, а саме: резервуарного парку, залізничної та автомобільної зливо-наливної естакади, насосних станцій для перекачування нафтопродуктів та адміністративної будівлі операторської (адміністративна будівля літ.А, насосна літ.Б, літ.В, літ.Е, майданчик ППМ № 4, склад літ. Д) шляхом зобов`язання ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест повністю зупинити експлуатацію будівель та споруд складу резервуарного парку, залізничної та автомобільної зливо-наливної естакади, насосних станцій для перекачування нафтопродуктів та адміністративної будівлі операторської (адміністративна будівля літ.А, насосна літ.Б, літ. В, літ. Е, майданчик ППМ № 4) за вказаною адресою, окрім робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, до повного усунення цих порушень, що повинно бути встановлено на підставі перевірки Головного управління ДСНС України у Запорізькій області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест" залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 березня 2020 року касаційну скаргу ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест задоволено, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року скасовано, справу №808/1883/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року позов задоволено частково, в саме: застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та споруд (складу зберігання матеріалів) ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, розташованих за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 21, а саме: резервуарного парку, залізничної та автомобільної зливо-наливної естакади, насосних станцій для перекачування нафтопродуктів та адміністративної будівлі операторської (адміністративна будівля літ. А, насосна літ. Б, літ. В, літ. Е, майданчик ППМ № 4, склад літ. Д), до повного усунення порушень вимог законодавства, визначених у Акті позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №18 від 21 січня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач зазначає, що під час нового розгляду справи 20 та 21 січня 2021 року уповноваженими особами ГУ ДСНС України проведено позапланову перевірку ТОВ ЗППЗМР Ресурс-Інвест, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 21, склад паливно - мастильних матеріалів. 25 січня 2021 року відповідачем отримано уточнений адміністративний позов і 29 січня 2021 року поштою отримано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 16 від 27 січня 2021 року. У приписі зазначено, що з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в акті від 21 січня 2021 року № 18, від відповідача вимагається вжити відповідні заходи. 03 лютого 2021 року відповідач оскаржив припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №16 від 27 січня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду. Станом на 20 квітня 2021 р. рішення за позовом відповідача по справі №280/973/21 судом не прийнято.

На думку відповідача, виявлені позивачем під час перевірок порушення лише потенційно перешкоджають виявленню та ліквідації пожежі на ранній стадії її виникнення. Крім того, постановою Верховного Суду від 05 березня 2020 року у цій справі встановлено, що висновки попередніх судів зроблено без дослідження будь-яких належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити обставини допущення ТОВ «ЗППЗМР «Ресурс-Інвест» порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідач зазначає, що обраний відповідачем захід реагування шляхом повного зупинення роботи ТОВ ЗППЗМР Ресурс-Інвест (приміщень та об єктів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 21) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки суперечить принципу пропорційності (співмірності), якому повинні відповідати рішення суб`єкта владних повноважень. Позивачем не наведено достатніх підстав реальності загрози життю та/або здоров`ю людей. У приписі відповідач обмежився виключно переліком виявлених порушень без обґрунтування прийнятності ризику чи його невідворотності. Відповідно до норм чинного законодавства настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Правовою підставою для застосування адміністративним судом саме тих заходів реагування, яких вимагає відповідач, є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов`язку у підконтрольного суб`єкта, зупинення експлуатації приміщень якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні. Забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ, організацій покладається на їх керівників та уповноважених керівниками осіб, а також орендарів, обов`язки яких щодо дотримання правил пожежної безпеки повинні бути узгоджені умовами договору. Разом з тим, з 25 січня 2019 року будівлі, приміщення складу, технологічні споруди, трубопроводи та земельна ділянка за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Макаренко, 21, як цілісний майновий комплекс, знаходиться в оренді у ТОВ Стар Всй 2019, яке відповідно до умов договору (ст. 6.1), Правил пожежної безпеки повинно забезпечувати виконання вимог техногенної та протипожежної безпеки.

Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Третя особа надіслала до суду заяву про приєднання до апеляційної скарги, у якій просить суд задовольнити апеляційну скаргу відповідача, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що як орендар майнового комплексу частково виконав вимоги припису №16 від 27 січня 2021 року та має намір усунути виявлені позивачем порушення у повному обсязі, проте, для їх усунення необхідно залучення значних коштів. Крім того, строки виконання робіт, що вказані у приписі №16 від 27 січня 2021 року, не відповідають можливостям третьої особи.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України, пункт 4.5.1 розділу 4 ДСТУ 2272:2006 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять»). Пожежна безпека об`єкта - стан об`єкту за якого ймовірність виникнення і розвитку пожежі та ймовірність впливу небезпечних чинників пожежі не перевищують унормованих допустимих значень (пункт 4.5.2 розділу 4 ДСТУ 2272:2006 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять»). Таким чином, порушення правил пожежної безпеки за визначенням створює або загрозу виникнення пожежі, або ускладнення її гасіння та евакуацію, а, отже, як наслідок, створює загрозу для життя та здоров`я людей.

В судовому засіданні 01.03.2021 під час розгляду справи по суті відповідач не надав відомостей про відкриття провадження у справі №280/973/21 суду, а тому судом правомірно розглянуто справу. Основним видом господарської діяльності відповідача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами», тобто є особливо небезпечною для невизначеного кола осіб у випадку пожежі. Отже, загроза для здоров`я і життя людей від порушень, що не усунуті відповідачем, є підтвердженою в повному обсязі в ході розгляду справи судом першої інстанції. В ході перевірки 20-21 січня 2021 року позивачем встановлено, що із загального числа порушень, що були встановленні перевіркою та вказані в акті від 27 травня 2016 року № 120, встановлено 13 порушень, які відповідач не усунув.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту (в редакції, що діяла як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час винесення оскарженого рішення) забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання. Отже, незважаючи на те, що будівлі, приміщення складу, технологічні споруди, трубопроводи та земельна ділянка з адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 21, як цілісний майновий комплекс передана в оренду ТОВ «Стар Вей 2019», забезпечення пожежної безпеки покладається на власника, тобто на відповідача.

Відповідач надіслав до суду відповідь на відзив позивача, у якому вказує, що відзив на апеляційну скаргу не містить достатніх доказів для відмови відповідачу в задоволенні його апеляційної скарги та не враховує приписи, викладені в постановах Верховного Суду у справах №819/18/50 від 28.05.2019, №816/47/55/15 від 16.09.2020, № 140/2323/19 від 19.03.2020.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що з 10 травня 2016 року по 27 травня 2016 року посадовими особами Головного управління ДСНС України у Запорізькій області було проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно - правових актів цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс - Інвест (), а саме: складу зберігання матеріалів підприємства, який розташований за адресою: вул. Макаренка, 21, м. Запоріжжя, та адміністративної будівлі (офісу), розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 37а.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 27 травня 2016 року №120, згідно якого посадовими особами Головного управління ДСНС України у Запорізькій області встановлено 68 порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Акт перевірки складено та підписано в присутності заступника генерального директора ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс - Інвест Сергієнко А.В., якому 27 травня 2016 року вручено один примірник.

На підставі акта перевірки 03 червня 2016 року позивачем винесено припис з вимогою здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту упродовж 2016 року.

За заявою відповідача Головним управлінням ДСНС України у Запорізькій області в період з 20 січня 2021 року по 21 січня 2021 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, за наслідками якої складено акт № 18 від 21 січня 2021 року.

Вказаний акт перевірки представники відповідача отримати відмовились, проте, 21 січня 2021 року прибули для ознайомлення із актом до ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

В ході перевірки позивачем на об`єкті - склад зберігання матеріалів ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 21, встановлено 32 порушення вимог техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Із загального числа порушень, що були встановленні перевіркою від 27 травня 2016 року № 120, перевіркою від 20-21 січня 2021 року встановлено 13 порушень, які залишились не усуненими відповідачем та були вказані в адміністративному позові від 10 червня 2016 року.

На підставі акта № 18 від 21 січня 2021 року відповідачем видано припис № 16 від 21 січня 2021 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

У зв`язку із виявленими порушеннями відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, позивач звернувся до адміністративного суду щодо застосування до відповідача заходів реагування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині зупинення експлуатації складу зберігання матеріалів до повного усунення порушень вимог законодавства, визначених у акті №18 від 21 січня 2021 року, оскільки: відповідно до Кодексу цивільного захисту України до повноважень відповідача належить звернення до адміністративного суду саме щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель та споруд до повного усунення підприємством порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей; порушення, виявлені позивачем та визначені у акті перевірки, загрожують життю та здоров`ю людей.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону № 877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

На час прийняття рішення судом першої інстанції пункти 1, 2, 3 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України викладені в іншій редакції, згідно якої підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

Згідно частини 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що об`єкт - склад зберігання матеріалів ТОВ Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, розташований за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 21, продовжує експлуатуватись. Із загального числа порушень, що були встановленні згідно акта від 27 травня 2016 року № 120, відповідачем не були усунуті наступні порушення вимог техногенної та пожежної безпеки:

1) на території підприємства допущено зберігання сухої деревини, автомобільної гуми, горючого сміття, опалого листя, котрі не видаляються (вивозяться) у спеціально відведені місця;

2) працівники не пройшли навчання (пожежно-технічний мінімум) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях та НАПБ Б.02.005-2003 Типове положення про інструктажі, спеціальне навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки на підприємствах, в установах та організаціях України працівники не пройшли навчання.

3) не забезпечено виконання пожежної водойми (ПВ - 4) таким чином, що дає змогу безперешкодного забору води пожежними автомобілями, згідно ДБН В.2.5-74:2013 "Водопостачання. Зовнішні мережі";

4) не забезпечено проведення випробування на тиск та витрату води з оформленням акта мережі системи зовнішнього протипожежного водопроводу (ПГ- 2 шт.) у відповідності до вимог наказу МВС від 15 червня 2015 року № 696 Про затвердження Інструкції про порядок утримання, обліку та перевірки технічного стану джерел зовнішнього протипожежного водопостачання;

5) резервуарний парк не забезпечено запасом вогнегасних речовин (піноутворювач), а також засобами їх подавання (мотопомпа або пожежний автомобіль) в кількості, необхідній для гасіння пожежі в найбільшому резервуарі;

6) не обладнано системами протипожежного захисту будівлі адміністративного приміщення, складу, зливо-наливної естакади згідно Таблиці А.1. Додаток А (обов`язковий), Таблиці Б Додаток Б (обов`язковий) ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" та Додатку З Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів НАПБ В.01.058-2008/112;

7) підприємство не забезпечено необхідною кількістю вогнегасників відповідно до Типових норм належності вогнегасників;

8) не обладнано нафтобазу системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення;

9) не у сунуто у повному обсязі встановлене відповідачем у 2016 році порушення відповідачем техногенної безпеки щодо плану локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, оскільки розроблений план затверджено без урахування всіх чинників небезпеки, всупереч вимогам пункту 3 розділу III ПКМУ №626 від 09.09.2017 «Про затвердження. Порядку розроблення планів діяльності єдиної державної системи цивільного захисту» та пункту 7.3.29 ДНАОП 0.00-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

10) не організовано повторну розробку та складання декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки у зв`язку із закінченням терміну дії;

11) не заключено договір на постійне та обов`язкове обслуговування з державною аварійно-рятувальною службою;

12) не забезпечено працівників засобами захисту органів дихання;

13) не обладнано площадку залізничної зливо - наливної естакади твердим водонепроникним покриттям, огородженої по периметру бортиком, висотою 200 мм. з ухилом 2% у бік лотків, які у свою чергу повинні передбачатись з ухилом не менше 0,5% до збірних колодязів, що розташовуються на відстані не більше 50 м.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 «Класифікатор надзвичайних ситуацій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457 (далі - Класифікатор), надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров`ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об`єкті, ведення там господарської діяльності.

Згідно п. 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Відповідно до п. 33, 43 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. Техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, передбачених статтею 70 Кодексу цивільного захисту України.

На думку відповідача, виявлені позивачем порушення не створюють безпосередньої загрози життю та здоров`ю людей, тому відсутні правові підстави для застосування заходів реагування.

Щодо встановлених позивачем у 2016 році та не усунутих відповідачем на час розгляду справи судом першої інстанції 13 порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.2. глава 1 розділ III Правил пожежної безпеки в Україні затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 № 1417, на території населених пунктів та об`єктів забороняється влаштовувати звалища горючих відходів.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу III Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів НАПБ В.01.058-2008/112, затверджених наказом Мінпаливенерго України від 24 грудня 2008 року № 658, територія підприємства постійно утримується в чистоті та систематично очищається від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя, котрі регулярно видаляються (вивозяться) у спеціально відведені місця.

Автомобільна гума за своїми фізико - хімічними властивостями відноситься до горючих речовин під дією небезпечних чинників, може призвести до виникненню пожежі з ускладненнями наслідків та призвести до більших надзвичайних подій. Суха деревина, горюче сміття, опале листя, які розташовані по всі території підприємства, під дією небезпечних чинників, а саме джерела запалювання, можуть призвести до розповсюдженню пожежі по всій території підприємства та як наслідок несуть загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до пункту 16 розділ II Правил пожежної безпеки в Україні затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, посадові особи та працівники проходять навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях".

Згідно пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях", навчання працюючого населення здійснюється безпосередньо на підприємстві, в установі та організації згідно з програмами підготовки працівників до дій у надзвичайних ситуаціях, а також під час проведення спеціальних об`єктових навчань і тренувань з питань цивільного захисту. Відповідно пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях" програми підготовки працівників до дій у надзвичайних ситуаціях поділяються на: загальну підготовку працівників підприємств, установ та організацій; спеціальної підготовки працівників, що входять до складу спеціалізованих служб і формувань цивільного захисту; додаткову підготовку з техногенної безпеки працівників об`єктів підвищеної небезпеки; пожежно-технічний мінімум для працівників, зайнятих на роботах з підвищеною пожежною небезпекою; прискорену підготовку працівників до дій в особливий період.

Навчання пожежно-технічного мінімуму для працівників, зайнятих на роботах з підвищеною пожежною небезпекою, надає відповідні знання для попередження виникнення надзвичайних подій, або пожеж на місцях, а у випадку, якщо така подія трапилась, надає необхідні знання для відповідних дій. Отже, не виконання даного заходу свідчить про потенційну загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до вимог пункту 4 розділу І, підпункту 3 пункту 2.1. глави 2. розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, зовнішній протипожежний водопровід повинен бути справними і утримуватися таким чином, щоб забезпечити безперешкодний забір води пожежними автомобілями.

Згідно пункту 2.1 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні пожежні гідранти та пожежні резервуари повинні бути справними і утримуватися таким чином, щоб забезпечити безперешкодний забір води пожежними автомобілями. Відповідальними за технічний стан пожежних гідрантів, установлених на мережі водопроводу населених пунктів, є відповідні служби (організації, установи), які утримують ці мережі водопроводу, а на території підприємств - власники або орендарі.

Для контролю працездатності мережі систем зовнішнього протипожежного водопроводу власнику мережі водопостачання або іншій відповідальній особі, визначеній у відповідному договорі згідно з вимогами чинного законодавства, необхідно 1 раз на рік проводити випробування на тиск та витрату води з оформленням акта. Випробування водопроводу повинно проводитися також після кожного ремонту, реконструкції або підключення нових споживачів до мережі водопроводу. Пожежні гідранти і водойми повинні мати під`їзди з твердим покриттям. У разі наявності на території об`єкта або поблизу нього (у радіусі до 200 м) природних або штучних вододжерел до них повинні бути влаштовані під`їзди з майданчиками (пірсами) розміром не менше 12 х 12 м для встановлення пожежних автомобілів і забирання води будь-якої пори року. Пожежні резервуари (водойми) та їх обладнання повинні бути захищені від замерзання води. Узимку для забирання води з відкритих вододжерел слід встановлювати утеплені ополонки розміром не менше 0,6 х 0,6 м, які мають утримуватись у зручному для використання стані.

Згідно з пунктом 13.3.6 ДБН В.2.5-74:2013 "Водопостачання. Зовнішні мережі" якщо безпосередній забір води з пожежного резервуару або водойми пожежними автомобілями, що обладнані пожежними насосами, або мотопомпами ускладнений, слід передбачати приймальні колодязі об`ємом від 3 м3 до 5 м3. Діаметр трубопроводу, який з`єднує резервуар або водойму з приймальним колодязем, слід приймати з умови пропуску розрахункової витрати води на зовнішнє пожежогасіння, але не менше ніж 200 мм. Перед приймальним колодязем на з`єднувальному трубопроводі потрібно встановлювати колодязь із засувкою, штурвал якої слід виводити під кришку люка.

Відповідно до вимог підпункту 4 пункту 2.1 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, для контролю працездатності мережі систем зовнішнього протипожежного водопроводу необхідно 1 раз на рік проводити випробування на тиск та витрату води з оформленням акта. Випробування водопроводу повинно проводитися також після кожного ремонту, реконструкції або підключення нових споживачів до мережі водопроводу.

У відповідності до вимог пункту 4 розділу IV Інструкції про порядок утримання, обліку та перевірки технічного стану джерел зовнішнього протипожежного водопостачання затвердженої наказом МВС від 15 червня 2015 року № 696, перевірка з пуском (забором) води проводиться один раз на рік (квітень - травень). Під час перевірки з пуском (забором) води для пожежних гідрантів (далі за текстом - ПГ) встановлюються: наявність води та розрахунковий тиск у водопровідній мережі шляхом почергового встановлення пожежної колонки на кожний ПГ; справність обладнання для пуску води з ПГ (пожежної колонки, запірної арматури та штока гідранта) та стан зливного отвору стояка ПГ; водовіддача водопровідної мережі шляхом підключення пожежно-рятувальних автомобілів на ПГ та подачі води з пожежних стволів у кількості, необхідній для забезпечення розрахункової витрати води, до місця умовної пожежі під час проведення пожежно-тактичних навчань (занять) пожежно-рятувальних підрозділів ДСНС України зі складанням Акта перевірки водопровідної мережі на водовіддачу, форма якого наведена у додатку 7 Інструкції. У відповідності до пункту 6. розділу IV. Інструкції керівники об`єктів незалежно від форм власності зобов`язані не рідше двох разів на рік (квітень - травень, вересень - жовтень) проводити відповідно до пунктів 3, 4 цього розділу перевірку об`єктових джерел зовнішнього протипожежного водопостачання, розміщених на їх території, із залученням (за їх письмовим зверненням) пожежно-рятувальних підрозділів ДСНС України.

Відповідно до вимог абзацу 11 пункту 9.2 глави 9 розділу VI Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року №1417, на складах резервуарного парку повинен бути запас вогнегасних речовин, а також засобів їх подавання в кількості, необхідній для гасіння пожежі в найбільшому резервуарі.

Недостатня кількість води для гасіння можливої пожежі, недостатня кількість вогнегасних речовин, а також засобів їх подавання в кількості, необхідній для гасіння пожежі в найбільшому резервуарі потенційно може призвести до ускладнення проведення пожежно-рятувальних робіт та як наслідок призвести до більших надзвичайних подій, які несуть загрозу життю або здоров`ю населення.

Відповідно до вимог пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".

Технічні засоби, а саме системи протипожежного захисту, до складу яких відповідно до пункту 6.1 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" входить система пожежної сигналізації, система оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей, спрямовані на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж, тому при не виконанні даного заходу можливі наслідки призведуть до більших надзвичайних подій, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до вимог пункту 3.9 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, вибір типу та визначення необхідної кількості вогнегасників повинні здійснюватися відповідно до Типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02 квітня 2004 року №151.

Відповідно до вимог пункту 1.5.1 Типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02 квітня 2004 року №151, вогнегасник - технічний засіб, призначений для припинення горіння подаванням вогнегасної речовини, що міститься в його корпусі, під дією надлишкового тиску, за масою і конструктивним виконанням придатний для транспортування і застосування людиною.

Відповідно до статті 53 пункту 1 Кодексу цивільного захисту України на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

Недостатня кількість первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників), які розраховані на припинення горіння на початковому етапі розвитку пожежі, несвоєчасний виклик пожежних підрозділів при швидкому розвитку аварій пов`язаних з нафтопродуктами потенційно можуть призвести до більш швидкого розвитку пожежі та призвести до більших надзвичайних подій, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить розроблення планів локалізації та ліквідації наслідків аварій на об`єктах підвищеної небезпеки.

Згідно з пунктом 3 розділу III «Правил техногенної безпеки», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 листопада 2018 року № 879, забезпечення техногенної безпеки на небезпечних об`єктах у випадках, визначених Кодексом, здійснюється шляхом розроблення планів локалізації та ліквідації аварій.

Згідно з пунктом 12 постанови КМУ від 11 липня 2002 року № 956 Порядок декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки декларація безпеки переглядається, уточнюється або розробляється в інші терміни у разі зміни умов діяльності об`єкта підвищеної небезпеки, що призводять до підвищення або зниження ступеня небезпеки та рівня ризику, незалежно від їх причин.

У разі не виконання вказаних заходів при швидкому розвитку аварій пов`язаних з нафтопродуктами може призвести до більш швидкого розвитку пожежі та призвести до більших надзвичайних подій, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до пунктів 1 та 3 статті 133 Кодексу цивільного захисту України суб`єкти господарювання та окремі території, на яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій, підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі аварійно-рятувальними службами та формуваннями оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, які пройшли атестацію в установленому порядку.

Згідно з переліком суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №763, суб`єкти господарювання, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти підвищеної небезпеки, підлягають обов`язковому обслуговуванню.

Аварійно-рятувальне обслуговування передбачає надання послуг з проведення відповідних робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (профілактики), локалізації і ліквідації наслідків аварій, інших послуг відповідно до укладеної угоди.

Відповідно до пункту 10 Глави 4 Розділу V «Правил техногенної безпеки», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 листопада 2018 року №879, особи, задіяні до оповіщення, виконання аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, локалізації та ліквідації аварійних ситуацій та аварій, ліквідації наслідків надзвичайної ситуації техногенного характеру, забезпечуються ЗІЗ ОД із переговорним пристроєм. Суб`єкти господарювання у випадках, визначених Кодексом, забезпечують техногенну безпеку шляхом забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту (пункт 2 Розділу III «Правил техногенної безпеки»).

Невиконання вказаних заходів при локалізації аварій пов`язаних, з нафтопродуктами також може призвести до більш швидкого розвитку пожежі та, як наслідок, - до більших надзвичайних подій, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно пункту 5.2.38, 7.4.15 "Правил технічної експлуатації та охорони праці на нафтобазах", затверджених наказом Українського об`єднання "Укрнафтопродукт" від 01 квітня 1998 року №19, площадка залізничної зливо-наливної естакади повинна обладнуватись твердим водонепроникним покриттям, огородженим по периметру бортиком, висотою 200 мм. з ухилом 2% у бік лотків, які, у свою чергу, повинні передбачатись з ухилом не менше 0,5% до збірних колодязів, що розташовуються на відстані не більше 50 м.

Відсутність лотків приводить до збільшення площі розливу нафтопродуктів, що може призвести до більш швидкого розвитку пожежі та призвести до більших надзвичайних подій, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, ці правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт), вони є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах. Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовується відповідачем, що, з огляду на ситуаційний план розташування нафтобази, у зону ураження попадають багатоквартирні будинки.

З огляду на викладене, кожне із вказаних 13 порушень, які не усунуті позивачем на час розгляду справи судом першої інстанції, пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей та є правовою підставою для застосування до відповідача заходів реагування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи відповідача щодо оренди цілісного майнового комплексу третьої особою з 25 січня 2019 року та оскарження у судовому порядку припису №16 від 27 січня 2021 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки порушення відповідачем вимог техногенної та пожежної безпеки, які стали підставою для звернення позивача до суду у цій справі, встановлені позивачем у 2016 році.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами Ресурс-Інвест, до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар вей 2019" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі № 808/1883/16 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12.11.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко