Справа № 240/3135/21
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3135/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

12 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування позивачу з 18.02.2020 згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Житомирській області №521/20 від 20.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82%, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Житомирській області №521/20 від 20.02.2020, починаючи з 18.02.2020, без обмеження максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити заборгованість з виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці, враховуючи виплачені суми, однією сумою.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування позивачу з 19.02.2020 згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Житомирській області №521/20 від 20.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52%, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Житомирській області №521/20 від 20.02.2020, починаючи з 19.02.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 14.06.2017 є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону №1402-VIII.

На час звільнення грошове утримання позивача як судді складалось із посадового окладу та доплати за вислугу років.

З 1 січня 2020 року змінився базовий посадовий оклад судді місцевого суду і становить відповідно 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Позивачем отримано від ТУ ДСА України в Житомирській області довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2020 від 20.02.2020 №512/20 - вих.

20.02.2020 позивачем було подано довідку від 20.02.2020 №512/20 - вих. до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці проведено не було, а тому 27.04.2020 позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву з проханням провести перерахунок довічного грошового утримання судді, відповідно до довідки №512/20-вих.

На вказану заяву 18.05.2020 позивачем отримано листи від 14.05.2020 та 15.05.2020, якими відмовлено у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді, відповідно до довідки №512/20-вих.

Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними, позивач звернувся до суду.

15.09.2020 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/7646/20 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25 лютого 2020 року "Про відмову позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Житомирській області №521/20 від 20.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Крім того суд відмовив позивачу у встановленні зобов`язання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% у зв`язку з передчасністю вказаних позовних вимог.

21.01.2021 на виконання вказаного рішення суду на пенсійний рахунок позивачем отримано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% грошового забезпечення судді відповідного суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

За змістом частини 1 статті 142 Закону №1402-VI суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Водночас, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

В силу частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

У відповідності до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини 6 статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Тобто, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Отже з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Слід звернути увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, є безпідставними твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленого Законом №2453-VI.

Відтак, перерахунок пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді слід здійснювати за нормами чинними на час звернення із відповідною заявою про здіснення такого перерахунку.

Тобто, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як встановлено судом на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №240/7646/20, відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді здійснено виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Із постанови Богунського районного суду м.Житомира від 25.09.2017 у справі №295/9198/17 встановлено, що загальний страховий стаж роботи позивача, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає 32 роки 10 місяців 26 днів, у тому числі стаж на посаді судді повних 14 років 05 місяців 28 днів.

З наявної в матеріалах справи копії розрахунку стажу роботи судді Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , до стажу роботи судді, який надав позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, станом на 13.06.2017, зараховано 21 рік 04 місяці 02 дні, з яких: строкова служба в Радянській Армії 02 роки 11 місяців 21 день; старший слідчий слідчого відділення Попільнянського РВ УМВС 06 місяців 15 днів; старший слідчий слідчого відділення податкової міліції Бердичівської ОДПІ 03 роки 03 місяці 18 днів; суддя Попільнянського районного суду Житомирської області 09 років 00 місяців 29 днів; суддя Корольовського районного суду м.Житомира 03 роки 04 місяці 18 днів; заступник голови суду Корольовського районного суду м.Житомира 02 роки 00 місяців 00 днів; суддя Корольовського районного суду м.Житомира 00 років 00 місяців 21 день.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Закону №1402-VIІІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, відповідачем неправомірно зменшено позивачу стаж роботи на посаді судді під час здійснення перерахунку, що призвело до невірного визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Так само, твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі норм Закону України №2453-VI також є безпідставними.

В силу частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII при обчисленні позивачу відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі повних 21 року.

Відтак, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 52%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 1 х 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Посилання позивача на рішення суду від 25.09.2017, яким, окрім іншого, управління Пенсійного фонду було зобов`язано нарахувати та доплатити позивачу недотриману суму щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% заробітної плати працюючого судді, є безпідставними, оскільки судове рішення приймалося та відповідно перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводився за нормами чинними станом на час прийняття судом рішення.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (20.02.2020) чинною редакцією Закону №1402-VIII, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного довічного грошового утримання. Окрім того, норма частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII неконституційною не визнавалась.

Беручи до уваги викладене, відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку щомісячного довічного грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом України №1402-VIII, а розміру відсотків - за Законом України №2453-VI).

Також, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом України №2453-VI.

Вказане свідчить про те, що щомісячне довічне грошове утримання позивача не буде співмірним із щомісячним довічним грошовим утримання суддів, які отримають право на відставку за нормами Закону №1402-VIII, що буде свідчити про дискримінаційність.

Таким чином, рішення відповідача про перерахунок пенсії відповідно до якого позивачу з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у частині визначення 50% розміру суддівської винагороди є протиправним.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Саме такий розмір довічного грошового утримання суд вважає законним. Інших обмежень розміру щомісячного довічного грошового утримання окрім відсоткових відповідачем допущено не було, а тому суд вважає безпідставною вимогу позивача про призначення і виплату довічного грошового утримання без обмеження максимальним розміром.

Що стосується зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці, враховуючи виплачені суми, однією сумою, то такі вимоги стосуються визначення способу виконання судового рішення щодо позовної вимоги про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання, які мають вирішуватися у порядку статті 378 КАС України і не можуть бути задоволені судом під час прийняття рішення у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.