Справа № 640/21302/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Київ № 640/21302/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Орлан-Безпека» (02160, м. Київ, просп. Соборності,

15/17, к. 106)

до Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул.

Вавілових, 10)

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне підприємство «Орлан-Безпека» (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1650/33/АВ/ФС-623 про накладення на Приватне підприємство «Орлан-Безпека» штрафу в розмірі 375 570,00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що оскаржувана постанова прийнята без врахування наданої інформації стосовно того, що особи, зазначені в акті перевірки ніколи не працювали на Приватному підприємстві «Орлан-Безпека», а саме Приватне підприємство «Орлан-Безпека» не надавало охоронних послуг ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», що розташоване за адресою: 08635, Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Тараса Шевченка, буд. 19.

Крім того, відповідачем не перевірено чи були договірні правовідносини між позивачем та ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» та чи сплачувалися останнім позивачем за охоронні послуги.

Додатково представник позивача стверджував, що його не було повідомлено у законодавчо визначений спосіб та строки про розгляд справи про накладення штрафу, що є грубим порушенням прав Приватного підприємства «Орлан-Безпека».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на адміністративний позов представник Головного управління Держпраці у Київській області зазначив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною та такою, що прийнята з урахуванням всіх обставин справи, оскільки під час інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин у ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» посадовими особами Головного управління Держпраці у Київській області відібрано пояснення у гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які вказали, що працювали у ПП «Орлан-Безпека» та здійснювали охорону ПрАТ «Васильківська птахофабрика» без належного оформлення трудових відносин.

Також представник відповідача стверджував, що надані позивачем докази в ході проведення інспекційного відвідування уже ПП «Орлан-Безпека» підтверджують факт працевлаштування зазначених осіб після інспекційного відвідування ПрАТ «Васильківська птахофабрика», відтак мав місце допуск осіб до роботи без належного оформлення трудових відносин.

У запереченнях на відзив представник позивача вказав, що перебування людей в форменному одязі не є доказом, оскільки форменний одяг перебував на балансі ТОВ «Орлан-Безпека» під час охорони об`єкта і на ньому не було жодної абревіатури ПП. При цьому, відповідачем проігноровано той факт, що договір з ПрАТ «Васильківська птахофабрика» укладався саме з ТОВ «Орлан-Безпека», а на рахунки ПП «Орлан-Безпека» не надходили кошти за здійснення охоронної діяльності ПрАТ «Васильківська птахофабрика».

З огляду на викладене, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, суд враховує подане позивачем клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

03 жовтня 2019 року Головним управлінням Держпраці у Київській області сформовано вимогу №1650 про надання документів, а саме: довідки про реєстрацію в органах статистики; особової картки форми П-2 керівника, ідентифікаційного коду; трудові договора з усіма працівниками та додатками до них, цивільно-правові договора (в разі їх наявності); накази та заяви про прийом працівників на роботу, наказ на звільнення; повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу; штатний розпис на 2019 рік; договір про надання послуг з охорони ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська»; пояснення щодо працевлаштування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4

07 жовтня 2019 року інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування ПП «Орлан-Безпека», в ході якого встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин у ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» 23 вересня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 виявлено гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які перебували у спецодязі охоронної фірми «Орлан-Безпека». Факт виконання трудових обов`язків вказаних працівників в день інспекційного відвідування 23 вересня 2019 року засвідчено інспекторами праці ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та відеофіксацією.

Відповідно до наданих письмових пояснень встановлено, що вищевказані громадяни працюють у ПП «Орлан-Безпека» та здійснюють охорону об`єкта ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», заробітну плату виплачує директор ПП «Орлан-Безпека» ОСОБА_10 .

З метою перевірки належного оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відповідності до пункту 3 статті 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством 07 жовтня 2019 року здійснено інспекційне відвідування ПП «Орлан-Безпека» () за адресою: просп. Возз`єднання, буд. 15/17, кім. 106, 02160).

В ході інспекційного відвідування директором ПП «Орлан-Безпека» ОСОБА_10 надано письмове пояснення, відповідно до якого вищевказані працівники не перебували у трудових відносинах з ПП «Орлан-Безпека».

Інспектор праці прийшов до висновку, що відповідно до вищезазначеного вбачається факт не оформлення трудових відносин між працівниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (три працівника) та ПП «Орлан-Безпека», чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

За результатами інспекційного відвідування складено відповідний акт №КВ1650/33/АВ від 07 жовтня 2019 року.

21 жовтня 2019 року ПП «Орлан-Безпека» надано заперечення до акту інспекційного відвідування №КВ1650/33/АВ, в яких вказано, що проведеним внутрішнім розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 є засновником та директором ПП «Орлан-Безпека» (39824939) та ТОВ «Орлан-Безпека» (40163780). 09 листопада 2018 року між ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» та ТОВ «Орлан-Безпека» було укладено договір про надання послуг з охорони, який почав діяти з 12 листопада 2018 року. У зв`язку з виниклою заборогованістю перед ТОВ «Орлан-Безпека» за надані послуги (згідно акту звіряння взаємних розрахунків станом на 30 червня 2019 року заборгованості складала 226 245,00 грн), 31 травня 2019 року даний договір було розірвано і відповідно до листа в органи ДФС, починаючи з 01 липня 2019 року по ТОВ «Орлан-Безпека» діяльність припинена у зв`язку з відсутністю найманих працівників.

Водночас, ПП «Орлан-Безпека» договір про надання послуг з охорони між ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» не укладався. А вказана в акті інспекційного відвідування особа ОСОБА_1 працював у ТОВ «Орлан-Безпека». Інші вказані особи на обох підприємствах не працювали, будь-яких трудових чи відносин цивільно-правового характеру з останніми не було.

15 жовтня 2019 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1650/33/АВ/ТД/ФС-623, на підставі якої на ПП «Орлан-Безпека» накладено штраф у розмірі 375 570,00 грн. за порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який, зокрема, реалізує державну політику у сфері охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Відповідно до п. 7 цього ж Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці N 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 (далі - Порядок №823, чинний на момент проведення перевірки позивача).

Пунктом 2 даного Порядку №823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підпунктом 5 пункту 5 Порядку №823 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю (пункт 6 Порядку №823).

Відповідно до пункту 8 Порядку №823 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Статтею 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно із частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору можлива у разі використання юридичною особою найманої праці.

В той же час, в межах спірних правовідносин під час проведення інспекційного відвідування ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» встановлено трьох осіб у форменному одязі з написом «Орлан-Безпека» (без конкретизації організаційної форми товариства). Також, як вбачається зі змісту письмових пояснень, записаних зі слів одного із вказаних осіб, а саме ОСОБА_3 , він працює охоронником у фірмі «Орлан-Бепека», тобто теж не деталізовано організаційну форму суб`єкта господарювання.

При цьому, суд враховує, що засновником та директором ПП «Орлан-Безпека» та ТОВ «Орлан-Безпека» є ОСОБА_10 .

Представник позивача зазначив та в матеріалах справи наявна копія договору №2 про надання послуг з охорони від 09 листопада 2018 року, який укладений ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» (замовник) та ТОВ «Орлан-Безпека» (охорона).

Пунктом 1.1 даного договору передбачено, що за цим договором замовник передає, а охорона приймає під охорону об`єкт, а саме територію ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», що розташоване за адресою: 08635, Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Тараса Шевченка, буд. 19 та який належить замовнику на праві приватної власності.

Суд звертає увагу, що пунктом 8.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з 12 листопада 2018 року і діє до 31 грудня 2018 року включно. При цьому, якщо за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме у письмовій формі його припинення або перегляду, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на таких саме умовах.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків станом на 30 червня 2019 року між ТОВ «Орлан-Безпека» та ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» підтверджується наявна заборгованість з боку ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» перед ТОВ «Орлан-Безпека» у розмірі 58 800,00 грн. станом на 01 січня 2019 року.

Тобто, наявними матеріалами справи підтверджується факт укладення договору на надання послуг з охорони саме з ТОВ «Орлан-Безпека», а не з ПП «Орлан-Безпека».

Відтак, твердження відповідача про виконання гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які перебували у спецодязі охоронної фірми «Орлан-Безпека» саме як працівників ПП «Орлан-Безпека», а не ТОВ «Орлан-Безпека» наприклад належними доказами не підтверджено. Крім того, як зазначалось вище, самі працівники однозначно не вказали виду організаційної форми фірми «Орлан-Безпека» як роботодавця.

В частині доводів відповідача стосовно того, що наданим наказом про звільнення ОСОБА_1 з посади з 18 червня 2019 року підтверджується факт відсутності працевлаштування, бо пояснення біли відібрані у вересні 2019 року, суд зазначає, що відповідачем не взято до уваги, що даний наказ стосується працевлаштування вказаної особи саме у ТОВ «Орлан-Безпека», а не у ПП «Орлан-Безпека». Відповідно, навіть якщо мав місце допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, то до відповідальності повинен притягуватися відповідний суб`єкт господарювання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу прийнята відповідачем передчасно та без урахування всіх фактичних обставин справи.

Також, в частині посилань позивача стосовно порушення порядку повідомлення його про розгляд справи, суд враховує, що в матеріалах справи міститься копія супровідного листа від 10 жовтня 2019 року №44/3/19/ НОМЕР_1 , яким ПП «Орлан-Безпека» повідомлялось про розгляд справи про накладення штрафу на ПП «Орлан-Безпека», передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відтак, твердження позивача в даній частині не знайшли свого підтвердження та спростовані належними доказами, наданими відповідачем.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи наведені відповідачем доводи, суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено в акті інспекційного відвідування, що саме позивачем як роботодавцем допущено до виконання робіт працівників без укладання трудового договору.

Відтак, на думку суду, спірна постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стосовно вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат, понесених на правову допомогу, суд враховує наступне.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом пункту першого частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з пунктом четвертим частини 1статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт дев`ятий частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт шостий частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та адвокатом Драган Яною Сергіївною укладено договір про надання правової допомоги №21/05-19 від 21 травня 2019 року.

Пунктом 1.1 даного договору визначено, що виконавець зобов`язується надати клієнту правову допомогу з підготовки позовної заяви до господарського суду Черкаської області про стягнення боргу згідно договору про надання послуг з охорони №35, укладеного з ПП «Агротрейд Групп» та представництва інтересів у суді.

Відповідно до пункту 4.2 даного договору розмір гонорару адвоката з підготовки позовної заяви до господарського суду Черкаської області про стягнення боргу згідно договору про надання послуг з охорони №35, укладеного з ПП «Агротрейд Групп» складає 2 500,00 грн. з розрахунку витрачених 5 годин часу адвоката на підготовку позову.

Аналіз наведених положень договору свідчить, що останній не стосується розгляду даної справи, її підготовки та вирішення, відтак підстави для стягнення на користь позивача заявленої суми, понесеної на професійну правничу допомогу на підставі наданих документів - відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Орлан-Безпека» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1650/33/АВ/ФС-623 про накладення на Приватне підприємство «Орлан-Безпека» штрафу в розмірі 375 570,00 грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Орлан-Безпека» ((02160, м. Київ, просп. Соборності, 15/17, к. 106) понесені документально підтверджені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук