Справа № 1.380.2019.005845
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005845 пров. № А/857/13607/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, ухвалене суддею Гавдик З.В. у м. Львові в порядку письмового провадження у справі № 1.380.2019.005845 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора Матіоса Анатолія Васильовича, Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури Західного регіону України про визнання дій протиправними, скасування наказу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправними рішення та дії військової прокуратури Західного регіону України по призначенню та проведенню службового розслідування в січні - серпні 2019 року за фактом можливої безпідставної відсутності на військовій службі та можливого невиконання наказу військового прокурора Західного регіону України стосовно проходження медичного огляду військово-лікарською комісією;

- визнати протиправними рішення та дії Генеральної прокуратури України та заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора генерал-полковника юстиції Матіоса Анатолія Васильовича щодо підготовки та видання наказу від 2 серпня 2019 року № 610-вк про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани;

- скасувати наказ заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора генерал-полковника юстиції Матіоса Анатолія Васильовича від 2 серпня 2019 року № 610 вк про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани;

- стягнути з військової прокуратури Західного регіону України та Генеральної прокуратури України моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, з кожного.

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України довести до всіх осіб, що ознайомились з наказом заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора від 2 серпня 2018 року № 610 вк, з судовим рішенням про його скасування.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора генерал-полковника юстиції Матіоса Анатолія Васильовича від 02 серпня 2019 року № 610-вк, «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани слід скасувати, оскільки відповідач не є компетентним органом (посадовою особою) на його видання, зважаючи на те, що позивач на час проведення службового розслідування не перебував на прокурорській посаді. При цьому, суд першої інстанції вважає, що лише скасування наказу про накладення догани, є ефективним та належним способом захисту порушеного права. Суд першої інстанції також зробив висновок, що позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили позивач та Офіс Генерального прокурора.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Таку позицію обґрунтовує тим, що дії відповідача щодо проведення перевірки є протиправними, оскільки перевірка проведена без установлених для цього підстав. Участь у перевірці брали зацікавлені особи, оскільки позивач у справі у певний час був їх керівником або мав дружні відносини. Також позивач зазначив, що довів належними та допустимими доказами причинний зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, оскільки, позивач перебував у розпорядженні Генерального прокурора України, то заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор Матіос Анатолій Васильович мав повноваження застосовувати до позивача дисциплінарні стягнення, в тому числі у вигляді догани.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 31.08.2016 року наказом Генерального прокурора України № 359-вк позивач звільнений з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України на підставі пункту 3 статті 3 Закону України «Про очищення влади» і зарахований в розпорядження Генерального прокурора України.

04.01.2019 року наказом т.в.о. військового прокурора Західного регіону України № 1 призначено службове розслідування за фактом можливої безпідставної відсутності позивача на військовій службі та можливого невиконання наказу військового прокурора Західного регіону України стосовно проходження медичного огляду військово-лікарською комісією.

24.07.2019 року наказом Міністра оборони України № 408 позивач звільнений з військової служби у запас, на підставі підпункту «і» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

01.08.2019 року військовою прокуратурою Західного регіону України завершено проведення службового розслідування, у зв`язку з чим складений відповідний висновок.

02.08.2019 року наказом заступника Генерального прокурора Головного військового прокурора України генерал-полковника юстиції Матіоса Анатолія Васильовича № 610-вк позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Наказом Генеральної прокуратури України від 06.12.2017 року № 343, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 січня 2018 року № 8/31460, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури (далі - Інструкція № 343).

Згідно з пунктами 1, 2, 3 та 5 Інструкції № 343 ця Інструкція визначає підстави та порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури стосовно прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих, військових прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, слідчих (далі - прокурори), оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, службових та посадових осіб органів прокуратури при його проведенні.

Дія цієї Інструкції не поширюється на службові розслідування стосовно державних службовців, за фактами вчинення правопорушень у сфері охорони державної таємниці, розслідування нещасних випадків із військовослужбовцями, порядок проведення яких визначається законодавством.

Службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення.

Службове розслідування не проводиться стосовно прокурорів, з якими припинено трудові правовідносини. У такому разі службове розслідування може бути призначене з метою встановлення причетності (непричетності) до події інших прокурорів, виявлення та усунення причин і умов, що сприяли вчиненню неправомірних дій, усунення їх наслідків.

Апеляційний суд встановив те, що на момент службового розслідування позивач не перебував на прокурорській посаді, оскільки був звільнений з посади прокурора.

Позивач перебував у розпорядженні Генерального прокурора України, як військовослужбовець та колишній прокурор військової прокуратури.

Тому, враховуючи наведені вище норми права, апеляційний суд вважає, що військова прокуратура Західного регіону України не вправі була призначати та проводити службове розслідування за фактом можливої безпідставної відсутності позивача на військовій службі та можливого невиконання наказу військового прокурора Західного регіону України стосовно проходження медичного огляду військово-лікарською комісією.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що межі дисциплінарної відповідальності військовослужбовців та порядок накладення дисциплінарного стягнення визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг, а також тих, які звільнені з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до пунктів 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Зважаючи на те, що позивач на час проведення службового розслідування військовою прокуратурою Західного регіону України був військовослужбовцем і не перебував на прокурорській посаді, а на час накладення дисциплінарного стягнення перебував у запасі, то на позивача поширюються норми Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо застосування дисциплінарної відповідальності та проведення службового розслідування, який визначає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення є повноваженням безпосереднього командира позивача.

Тому, апеляційний суд погоджується з позицією суду в тому, що військова прокуратура Західного регіону України за відсутності компетенції провела службове розслідування та наклала дисциплінарне стягнення на позивача, який був військовослужбовцем.

Водночас, суд першої інстанції обрав належний спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що в повній мірі відповідає обсягу порушеного права та є ефективним. Тому, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимог позивача про визнання протиправними рішень та дій військової прокуратури Західного регіону України по призначенню та проведенню службового розслідування в січні - серпні 2019 року за фактом можливої безпідставної відсутності на військовій службі та можливого невиконання наказу військового прокурора Західного регіону України стосовно проходження медичного огляду військово-лікарською комісією і визнання протиправними рішень та дій Генеральної прокуратури України та заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора генерал-полковника юстиції Матіоса Анатолія Васильовича щодо підготовки та видання наказу від 2 серпня 2019 року № 610-вк про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оскільки такі повністю охоплюються скасуванням наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Водночас, суд першої інстанції вірно встановив те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів заподіяної моральної шкоди та її розміру, в тому числі причинного зв`язку шкоди із діями відповідача.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Генеральної прокуратури України довести до всіх осіб, що ознайомились з наказом заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора від 2 серпня 2018 року № 610 вк «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», із судовим рішенням про його скасування, апеляційний суд встановив відсутність, в цьому випадку, порушеного права позивача, яке потребує захисту саме таким чином. Тому, апеляційний суд вважає, що у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в справі № 1.380.2019.005845 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складений 15.11.2021 року