Справа № 520/10682/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 р. Справа № 520/10682/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.07.21 по справі № 520/10682/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області №33-ДФС від 30.08.2019 року про накладення на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,0 грн..

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Держпраці у Харківській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо ненадання відповідачем доказів обґрунтованості прийнятої постанови, стверджуючи, що єдиною підставою для винесення спірної постанови був акт документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 29 липня 2019 року №2588/20-40-13-05- . Вказує, що відомості, викладені в акті перевірки, були перевірені та оцінені на підставі наявних доказів під час розгляду справи Управлінням Держпраці. Так, відповідачем було належним чином досліджено пояснення ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , під час розгляду справи про накладення штрафу проаналізовано та надано оцінку поясненням представника за довіреністю з питань, викладених в акті документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС Харківській області від 29 липня 2019 року №2588/20-40-13-05-08/, що підтверджується змістом протоколу засідання №0944.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує, вважає, що судом першої інстанції рішення прийняте з дотриманням вимог закону і з урахуванням процесуальних норм.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу Головного управління Держпраці у Харківській області надійшов акт документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС у Харківській області від 29 липня 2019 року №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідач на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС у Харківській області від 29 липня 2019 року №2588/20-40-13-05-08/ , яким встановлено порушення законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №33-ДФС від 30.08.2019 року.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, ст.42, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п.62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, ст 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 4746 від 08.07.2019 у період з 22.07.2019 по 26.07.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по дату завершення перевірки (включно) з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб, утримання та сплати до бюджету військового збору, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску, інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, результати якої оформлено у вигляді акту перевірки №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019.

Зі змісту акту перевірки №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019 вбачається, що перевірку було проведено посадовими особами контролюючого органу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновків акту №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019 перевіркою встановлено низку порушень фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, подав до відповідача письмові заперечення з копіями документів, проте висновки акту перевірки було залишено без змін, про що позивача було повідомлено листом від 22.08.2019 №20910/ФОП/20-40-13-05-16.

Після розгляду заперечень на акт перевірки листом № 21254/ФОП/20-40-13-05-16 від 28.08.2019 відповідач зазначив про допущені друкарські помилки в акті перевірки № 588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019, у зв`язку з чим повідомив позивача, що висновок акту перевірки № 2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019 слід читати таким чином: «Перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення: 1. ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме допущено до роботи ОСОБА_2 без укладення трудового договору (наказу про прийняття працівника на роботу, угоди про виконання разової роботи). 2. Постановою КМУ від 17.06.2015 № 413, яка набрала чинності 27.06.2015, затверджено форму Повідомлення про прийняття працівника на роботу. 3. пп. 168.1.1 та 168.1.2, та 168.1.4 ст. 168 Податкового кодексу України не нараховано, не утримано та не сплачено (перераховано) до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 50677,90 грн., у тому числі за 2018 рік 26421,43 грн., за січень-липень 2019 року 24256,47 грн податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, та сум утриманого з них податку за формою 1ДФ не відображені суми виплачених доходів неоформленим працівникам. 4. абз «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування, а саме не подання у строк звіту (Форма І-ДФ) за ІІ-й квартал 2019 року. 5. п.п. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 1.1 частини 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 - не нараховано та не сплачено військовий збір в сумі 5385,09 грн., у тому числі за 2018 рік 3359,62, за січень-червень 2019 року 2025,47 грн.. 6. п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України - неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує, вважає, що судом першої інстанції рішення прийняте з дотриманням вимог закону і з урахуванням процесуальних норм.

Вказані зміни стосувалися коригування частини розмірів допущених позивачем порушень.

На адресу Головного управління Держпраці у Харківській області надійшов акт документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС у Харківській області від 29 липня 2019 року №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Так, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509), визначений механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених частиною 2 ст. 265 КЗпП України.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 однією з підстав для накладення штрафів є акт документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно пункту 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до протоколу засідання з розгляду справи про накладення штрафу від 30.08.2019 №0944 встановлено наступне. Актом документальної позапланової перевірки ГУ ДФС у Харківській області, від 29 липня 2019 року №2588/20-40-13-05- 08/ зафіксовано 2 працівників яких було допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: - громадянина ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_3 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. по справі №520/11928/19 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволений, вирішено скасувати податкові повідомлення рішення від 28.08.2019р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 92770,06 грн., від 28.08.2019р. № про застосування штрафних санкцій з податку на доходи з фізичних осіб на суму 510,0 грн., від 28.08.2019р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 9920,93 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.08.2019р. №Ф- у розмірі 39600,0 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.08.2019р. у розмірі 17600,0 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: від 28.08.2019р. № за травень 2019р. у розмірі 170,0 грн., від 28.08.2019р. № за червень 2019р. у розмірі 170,0 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р. апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишена без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. по справі №520/11928/19 залишено без змін.

Судом встановлено, що підставою для накладення штрафу у розмірі 125190,0 грн. на позивача Головним управлінням Держпраці у Харківській області слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті перевірки №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019р., про порушення позивачем ст.24 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в акті перевірки №2588/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 29.07.2019р., під час виходу 22.07.2019р. за адресою провадження господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , фахівцями Головного управління ДФС в Харківській області встановлено особу, громадянина ОСОБА_2 , який на момент перевірки виконував роботу з прибирання приміщень, але по ньому відсутня інформація щодо отриманого доходу (заробітної плати) та відсутні укладені договори/угоди про виконання разової роботи на дату, яку зазначив найманий працівник у своїх письмових поясненнях від 22.07.2019.

Як зазначив у своїх письмових поясненнях гр. ОСОБА_2 , він працює на ФОП ОСОБА_1 на посаді помічника виробництва. З січня 2008 року його заробітна плата складала 10000 грн., при працевлаштуванні трудовий договір не укладався, працював не офіційно.

Як вбачається з акту перевірки, обставин роботи цеху з пошиву верхнього одягу в день проведення перевірки не працював, тобто, безпосередньо перевіркою не було встановлено обставини виконання громадянином ОСОБА_2 будь-яких робіт з контролю за виробництвом для позивача, про які громадянин ОСОБА_2 зазначає у своїх поясненнях.

Обставини припинення функціонування цеху за адресою проведення перевірки підтверджуються також актом приймання-передачі приміщення від 15.07.2019р. до договору користування майном від 14.07.2018р. між громадянином ОСОБА_4 та позивачем, який фіксує повернення приміщення за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.07.2019р.

Крім того, позивач з самого початку проведення перевірки заперечував наявність трудових відносин між ним та громадянином ОСОБА_2 , вказавши про це в запереченнях на акт перевірки, скарзі на податкові повідомлення рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги та під час розгляду справи про накладення штрафу Головним управлінням Держпраці у Харківській області.

Також, позивач та його дружина зверталися до правоохоронних органів з заявами про вчинення злочину щодо них громадянином ОСОБА_2 , що підтверджується талонами - повідомленнями єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, у визначений законом спосіб позивач вчиняв дії щодо спростування інформації стосовно найму на роботу громадянина ОСОБА_2 та виплати йому заробітної плати.

Також позивачем у позовній заяві зазначено, що громадянин ОСОБА_2 є чоловіком зведеної сестри дружини позивача, який із позивачем та його дружиною у трудових відносинах не перебував. В той же час, позивачем у позовній заяві вказано, що із зазначеною особою в них виникла особиста конфліктна ситуація з приводу позичених грошових коштів, що підтверджується заявою про розірвання договору та дострокове повернення позики від 15.08.2019р.. Крім того, позивачем було повідомлено суд, що громадянка ОСОБА_5 , яка 22.07.2019р. була присутня під час проведення перевірки, особисто надала письмові пояснення на ім`я перевіряючих інспекторів, копія яких була надана до заперечень від 13.08.2019р. на акт перевірки. Так, зазначеною особою було повідомлено, що вона ніколи не працювала у позивача або його дружини, а 22.07.2019р. знаходилась в приміщенні за проханням дружини позивача, допомагала з переїздом. Вказаною особою також було вказано, що громадянин ОСОБА_2 самостійно виявив бажання надати пояснення, при цьому спочатку він стверджував, що працює тільки у ФОП ОСОБА_6 , а потім написав пояснення, що працює у позивача.

Судом першої інстанції із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області під час проведення перевірки дійшов висновку про допущення позивачем працівника до роботи без здійснення належного оформлення таких трудових відносин на підставі пояснень, відібраних від громадянина ОСОБА_2 ..

При цьому, матеріалі справи не містять, а відповідачем не надано інших доказів перебування позивача із зазначеною особою у трудових відносинах та виплати йому заробітної плати в розмірі 10000,00 грн. на місяць.

Так, Верховний Суд в постанові від 02.04.2019 по справі №808/434/16 зазначив наступне: «Як встановлено судами попередніх інстанції всі рішення та вимоги відповідача прийнято на підставі того, що позивачем виплачено дохід ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин. Висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях зазначених осіб, однак суми, вказані в акті не підтверджені, фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом зобов`язань позивачу по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та сум єдиного внеску. Суди зазначили, що пояснення зазначених осіб фактично містять інформацію про вчинення позивачем певних дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю. Проте допустимих доказів вчинення роботодавцем відносно працівників порушення законодавства про працю податковим органом суду не надано. Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про визнання протиправними та скасування спірних рішень податкового органу, оскільки податковим органом не доведено склад податкового правопорушення.»

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 по справі № 520/10682/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов