Справа № 573/1708/21
Суддя: Свиргуненко Ю. М.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1708/21
Номер провадження 2-а/573/14/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

05 листопада 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря: Федорченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Воробйова Сергія Миколайовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

I. Стислий виклад позиції позивача

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2021 року інспектор УПП у Львівській області Воробйов С.М. повідомив його про складення постанови про накладення адміністративного стягнення за те, що він, не будучи особою з інвалідністю, здійснив стоянку транспортного засобу в місці з дорожнім знаком 5.38, з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 8.4 «е» ПДР України. При цьому його було позбавлено права надати пояснення по суті справи, скористатися послугами перекладача та адвоката, а також ознайомитися з матеріалами адміністративної справи та постановою серії ЕАО №4776813 від 15 вересня 2021 року.

У зв`язку з викладеними обставинами, ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №4776813 від 15 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження по справі.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с. 24-25).

На підставі ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини

Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року інспектором поліції 3 батальйону 2 роти УПП у Львівській області Воробйовим С.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4776813 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 грн.

За змістом вказаної постанови, 15 вересня 2021 року о 19 годині 33 хвилини в м. Львів на вул. Підвальна, 5, ОСОБА_2 , не будучи особою з інвалідністю, здійснив стоянку транспортного засобу, автомобіля Mercedes-benz A45 AA0013KO, в місці, позначеному дорожнім знаком 3.58, з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 8.4 «е» ПДР України (а. с. 12-13).

ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У статтях 7, 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» - у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами, а згідно з ч. 1 ст. 8 цього Закону - поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В силу вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до змісту статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог ПДР України (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший, ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР України, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Пунктом 15.1 ПДР України визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.п. «е» п. 8.4 ПДР України таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Так, дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» відповідно до ПДР України застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Водночас, табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» до дорожнього знаку 5.38, відповідно до ПДР України, означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Частиною шостою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю.

В силу вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Висновки суду

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , не будучи особою з інвалідністю, здійснив стоянку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «особи з інвалідністю» та дорожньою розміткою 1.30, яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», чим порушив п. 8.4 «е» ПДР України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський не відреагував на його прохання про залучення перекладача та не надав можливості скористатися правовою допомогою, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Разом з цим доводи позивача про порушення відповідачем його права на залучення перекладача, суд вважає надуманими та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення з наступних підстав.

Позивач народився та проживає на території України, є громадянином України, отримав у 2020 році національне посвідчення водія на право керування транспортним засобами, що свідчить про володіння ним українською мовою на достатньому рівні, який виключає необхідність залучення перекладача.

Щодо доводів позивача про відхилення відповідачем його клопотання про забезпечення права на захист, суд зазначає наступне.

В силу положень статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, відтак, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в іншому випадку правомірність своїх дій доводити у судовому порядку з можливістю скористатись правовою допомогою.

Таким чином, суд вважає, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення останнім не заперечується і не спростовується.

Доводи позивача про те, що він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи та постановою, судом не приймаються до уваги, оскільки докази того, що останнім такі клопотання заявлялися в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, суд зазначає, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною шостою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відноситься до компетенції органів Національної поліції.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку - Національної поліції.

Відповідно до «Положення про Департамент патрульної поліції», затвердженого Наказом Національної поліції №73 від 06 листопада 2015 року, Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених) підрозділів та інших підрозділів патрульної поліції згідно з штатним розписом Національної поліції України.

Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, в структуру якого входить Управління патрульної поліції у Львівській області, яке саме по собі не є юридичною особою, а отже не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною шостою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. В свою чергу, суд встановлює належність відповідача й обґрунтованість позову.

Статтею 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

В матеріалах справи відсутні клопотання позивача про заміну неналежної сторони, а суд з власної ініціативи може здійснити таку заміну, однак, такий обов`язок у нього відсутній.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Воробйовим С.М. обґрунтовано, з дотриманням вимог чинного законодавства притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідності у вигляді штрафу за ч. 6 ст. 122 КУпАП, а отже підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 222, 245 КУпАП, ст. ст. 3 Закону України «Про національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», ст. ст. 2, 5-7, 9, 77, 90, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Воробйова Сергія Миколайовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня складання постанови до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2021 року.

Суддя