Справа № 520/23088/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

15 листопада 2021 року Справа № 520/23088/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/6,м. Харків,61024, ) третя особа: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (вул. Енергетиків, буд. 36,м. Сєвєродонецьк,Сєверодонецьк, місто, Луганська область,93400, ) , третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить

визнати неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Виглазової Н.С. щодо винесення постанови від 26.04.2021 у виконавчому провадженні № 57239702 про стягнення виконавчого збору у розмірі 44507.39 грн.;

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 26.04.2021 про стягнення виконавчого збору в сумі 44507.53 грн по виконавчому провадженню № 57239702

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 та п. 6 ч. 1 ст.17 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1291 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, що відповідно передбачає судовий контроль з боку суду, який прийняв відповідне судове рішення, у даному випадку Рубіжанський міський суд Луганської області

Згідно ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення).

Виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 74 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, стадія виконання рішення суду, що в силу ч. 3 ст. 1291 Конституції України включає в себе і стадію оцінки/контролю за його виконанням та оцінки наслідків невиконання, є невід`ємними стадіями завершальної стадії судового процесу, у даному випадку - цивільного.

З наведеного у сукупності вбачається, що контроль за виконання судового рішення у цивільній справі, здійснюється судом, який прийняв відповідне судове рішення, що забезпечує виконання ч. 3 ст. 1291 Конституції України та завдання цивільного провадження у цивільних справа, що також кореспондується з правилами та вимогами, визначеними у статтях 446, 447 ЦПК України.

При цьому, статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. За приписами ч. 1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що юрисдикція адміністративних судів виключається у випадку коли законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Тобто, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження дій/бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів прийнятих в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний правових підхід щодо визначення юрисдикції розгляду спорів даної категорії відповідає висновку, висловленому Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 № К/9901/1189/18, від 19.02.2018 №К/9901/6550/18.

При цьому, суддею встановлено, про що також зазначається позивачем у позовній заяві, 20.08.20218 Рубіжанським міським судом Луганської області видано виконавчий лист № 425/1062/17 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 16.06.2011 року № 52 станом на 19.04.2017 року у сумі 441762 (чотириста сорок одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) 18 коп. та судовий збір у розмірі 3313.21 грн, всього 445075.39 грн., на підставі якого і відкрито виконавче провадження № 57239702, в рамках якого прийнято оскаржувану позивачем постанову.

Суддя зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз правової конструкції наведеної правової норми свідчить, що словосполучення «у тому числі постанов державного виконавця про <…> стягнення виконавчого збору <…>» стосується словосполучення «щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб)», а не «рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби».

Таким чином, наведені положення частини 2 статті 74 Закону №1404-VIII жодним чином не поширюють юрисдикцію адміністративних судів на оскарження власне постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, а встановлюють компетенцію адміністративного суду до позовів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця щодо виконання перелічених постанов.

Разом з тим, варто звернути увагу на те, що як видно із Автоматизованої системи виконавчих проваджень спірна постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 44507.39 грн. від 26.04.2021 № 57239702 в окреме виконавче провадження не виділялась, а відтак правила ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не застосовуються.

Слід додати, що в силу вимог ст. 19 КАС України щодо визначення юрисдикції адміністративних судів та завдань адміністративного судочинства (ч. 1 ст. 2 КАС України), вирішення питань контролю виконання рішення суду у цивільній справі, виходить за межі юрисдикції (компетенції) адміністративних судів.

З огляду на зазначене, застосуванню підлягає саме частина 1 статті 74 Закону №1404-VIII, відповідно до якої, рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зважаючи на викладене суддя зазначає, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом позову є вимоги щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої в межах виконавчого провадження №57239702, відкритого на підставі виконавчого листа № 425/1062/17, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області 20.08.2018 у цивільній справі.

Відтак, суддя приходить до висновку, що вказане рішення, може бути оскаржено до суду, який видав виконавчий документ, тобто до Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248 КАС України , суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Зоркіна Ю.В.