Справа № 420/16476/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАТРАНС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІАТРАНС» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС в Одеській області №2012-п від 05.04.2021 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МІАТРАНС».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «МІАТРАНС» зареєстроване 30.03.2009 року, взято на облік в контролюючих органах 31.03.2009 року за № 7126 та перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області.

21 квітня 2021 року о 16 годині 30 хвилин посадові особи відповідача мали намір приступити до проведення документальної планової виїзної перевірки підприємства на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області №2012-п від 05.04.2021, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України.

ТОВ МІАТРАНС не допустило вказаних вище посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення перевірки, що засвідчено Актом про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 21.04.2021 №1133/1532-07-01-18/36434707.

Про причини недопуску посадових осіб ГУ ДПС в Одеської області ТОВ МІАТРАНС повідомило листом від 27.04.2021 №210427.

Позивач вказав, що згідно постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", на території України діє карантин з 19.12.2020 по 21.10.2021, а отже станом на час виникнення спірних правовідносин діяв встановлений п.522 Підрозділу 10 Розділу XX ПК України мораторій на проведення документальних перевірок.

Ухвалою від 14.09.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 20.10.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАТРАНС» про розгляд справи №420/16476/21 за правилами загального позовного провадження.

09.11.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що законодавцем запроваджено визначені дії контролюючих органів відносно проведення документальної планової виїзної перевірки, якими податковий орган керувався в межах своєї компетенції та здійснював реалізацію такої перевірки.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» у відповідності пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» постановлено:

"Скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - Кодекс), в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року, та не були завершеними;

документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/ або 78.1.4. пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення, ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року №568-IX);

документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; -

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу".

Дослідивши в порядку письмового провадження наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, та відповідно до плану-графіка на 2021 рік проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, видано наказ №2012-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю МІАТРАНС () (а.с. 11).

Документальну планову виїзну перевірку ТОВ МІАТРАНС наказано провести з 21.04.2021 року тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

05.04.2021 року відповідачем було видано направлення на перевірку №605/КПР/15-32-07-01-14.

ТОВ МІАТРАНС не допустило посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення перевірки, про що ГУ ДПС в Одеській області складено Акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 21.04.2021 №1133/1532-07-01-18/36434707 (а.с. 8-10).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Як вбачається з п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Законом України від 17.03.2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон - №533-ІХ) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 52-2 наступного змісту: «Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу».

Законом України від 13.05.2020 року № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» продовжено дію мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно постанови КМ України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню па території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", на території України діє карантин з 19.12.2020 по 21.10.2021, а отже станом на час виникнення спірних правовідносин діяв встановлений п.522 Підрозділу 10 Розділу XX ПК України мораторій на проведення документальних перевірок.

Постановою КМ України від 03 лютого 2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» постановлено:

"Скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - Кодекс), в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року, та не були завершеними;

документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/ або 78.1.4. пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення, ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року №568-IX);

документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу".

Як вбачається зі змісту наведеної вище постанови КМ України від 03 лютого 2021 року №89, її прийнято відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», згідно якого Верховна Рада України постановила: "У період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надати право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи".

Відповідно до п.1.1 ст.1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно ст.2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до п.3.1 ст.3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

З системного аналізу наведених норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, у тому числі щодо призначення та проведення податкових перевірок є предметом регулювання Податкового кодексу України. Зміна положень Податкового кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. До складу податкового законодавства України, серед іншого, входять нормативно-правові акти, прийняті на підставі та на виконання цього Кодексу.

Суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин (видання спірного наказу про проведення перевірки) пункт 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не був скасований, змінений чи визнаний неконституційним, а отже він не втратив свою дію з цих підстав, був чинним та залишається чинним на сьогодні.

Отже, підстав для призначення спірним наказом №2012-п від 05.04.2021 року документальної планової виїзної перевірки позивача у відповідача не було, оскільки наведена норма (пункт 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України) містить пряму заборону проведення такої перевірки.

Постанова КМ України від 03 лютого 2021 року №89 щодо скорочення строку дії обмежень, встановлених пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок по суті є спробою внесення змін до Закону підзаконним нормативним актом, що є неприпустимим, оскільки внесення змін до законів України є виключною компетенцією Верховної Ради України. Більше того, внесення змін до Податкового кодексу України згідно приписів його статті 2 має відбуватися шляхом прийняття закону про внесення змін до Податкового кодексу України.

Також суд зауважує, що Закон України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ, на пункт 4 Прикінцевих положень якого наявне посилання в постанові КМ України від 03.02.2021 року №89, є Законом про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а не до Податкового кодексу України.

Крім того, на думку суду, якби законодавець мав на меті скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, він би відповідним Законом вніс зміни до Податкового кодексу України, як того вимагає ст.2 ПК України, а не ухвалював би Закон про делегування цих повноважень Кабінету Міністрів. Оскільки цього не відбулося (внесення змін до ПК України), суд доходить висновку, що Закон України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ не входить до складу податкового законодавства України (у розумінні п.3.1 ст.3 ПК України) та не регулює питання адміністрування податків та зборів, у тому числі призначення податкових перевірок.

За таких обставин, суд доходить висновку, що постанова КМ України від 03.02.2021 року №89, яка є підзаконним нормативним актом, не відповідає приписам Закону - Податкового кодексу України, а тому відповідно до приписів частини 3 ст.7 КАС України суд застосовує до спірних правовідносин правовий акт, який має вищу юридичну силу - Податковий кодекс України, зокрема, пункт 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та не застосовує вищевказану постанову Уряду.

З огляду на зазначене, суд не бере до уваги доводи відповідача, які ґрунтуються на постанові КМ України від 03.02.2021 року №89.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ ГУ ДПС в Одеській області №2012-п від 05.04.2021 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МІАТРАНС» прийнято всупереч приписам пункту 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а тому він є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАТРАНС» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У змісті позовної заяви позивач наводить орієнтовний розрахунок витрат, які позивач планує понести під час розгляду справи (судовий збір за подання позову - 2270 грн.; витрати на копіювання - 100 грн.; витрати на правову допомогу - 5000 грн.).

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на правовому допомогу позивачем не надано договору на надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Покась О.С., детального опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 5000 грн не підтверджуються жодним доказом.

Витрати на копіювання не входять до переліку витрат, пов`язаних з розглядом справи, наведеного у ч.3 ст.132 КАС України, а тому ці витрати в сумі 100 грн, які також не підтверджені документально, теж не підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на зазначене, стягненню підлягає лише сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-7, 9, 72, 77, 90, 132, 134, ч.1 ст.139, 241-246 VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАТРАНС» (адреса: просп. Небесної Сотні, 10, корп. 5, м. Одеса, 65121, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС в Одеській області №2012-п від 05.04.2021 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МІАТРАНС».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАТРАНС» (адреса: просп. Небесної Сотні, 10, корп. 5, м. Одеса, 65121, ) судові витрати в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів