Справа № 520/10874/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р. Справа № 520/10874/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 30.07.21 року у справі № 520/10874/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рисак Олени Олександрівни

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рисак Олени Олександрівни, в якому просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора від 26 травня 2021 Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рисак Олени Олександрівни №58373343 про відмову у державній реєстрації, щодо заяви №45712887 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєструвати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рисак Олени Олександрівни на користь ОСОБА_1 понесені ним і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1816 грн. та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10240 грн., а всього - 12056 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі № 520/10874/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рисак Олени Олександрівни про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі № 520/10874/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що наявність обтяжень нерухомого майна, зареєстрованих після іпотеки, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на це нерухоме майно за іпотекодержателем, а тому вважає рішення державного реєстратора від 26 травня 2021 Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради прийнято необґрунтовано та безпідставно, та підлягає скасуванню.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20 травня 2021 представником позивача подано заяву про державну реєстрацію права власності, а саме квартири, що розташована у АДРЕСА_2 .

26 травня 2021 року Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рисак Оленою Олександрівною прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача, звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Державного реєстратора прийнято на підставі, у межах повноважень, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та їх обтяжень встановлено наявність обтяження, а саме арешт нерухомого майна, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданий 09 квітня 2015 Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, тому не можливо провести державну реєстрацію квартири, що розташована у АДРЕСА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 8 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

З матеріалів справи встановлено, що 20.05.2021 року представником позивача Лантвойт Ларисою Іванівною було подано заяву про державну реєстрацію право власності на квартиру, що розташована у АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та їх обтяжень, державним реєстратором встановлено наявність обтяження, а саме арешт нерухомого майна, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданий 09 квітня 2015 Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду м. Києва, від 23.03.2015 р. у справі № 755/1791/15-ц.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

На підставі наявності зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, 26 травня 2021 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру, що розташована у АДРЕСА_2 .

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення державного реєстратора від 26 травня 2021 №58373343 про відмову у державній реєстрації, щодо заяви №45712887 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 прийняте на підставі та в межах повноважень, які визначені статтею 24, пунктами 18 та 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 №1127, та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів не приймає посилання позивача на судову практику Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду стосовно обтяжень, накладених відповідно до іпотечного договору, оскільки в даному випадку обтяження речових прав на нерухоме майно, накладене на підставі ухвали суду. Реєстрація права власності у період, коли на майно накладено арешт, не відповідає вимогам закону. Під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без припинення накладеного арешту не можуть вчиняти дії щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії чи постанову про накладення арешту у разі незгоди із нею.

Також колегія суддів вважає, що позивач помилково посилається на пункт 61 Порядку № 1127, в якому зазначений перелік документів для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, хоча відповідно до картки прийому заяви № 257460847, що міститься в матеріалах справи (а.с. 51), чітко вказано, що заявником подана заява про державну реєстрацію права власності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В силу ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , відповідач діяв на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України з врахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з приписами норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі № 520/10874/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Постанова складена в повному обсязі 15.11.21 р.