Справа № 640/20536/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П. розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Головного сервісного центру МВС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного сервісного центру МВС (далі по тексту також - відповідач.), в якому просив :

- визнати протиправними дії Головного сервісного центру МВС щодо ненадання дозволу на дублювання ідентифікаційного номера транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz 312D», 1996 року виготовлення, тип ТЗ АВТОБУС-D, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого Білоцерківським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 29.07.2005 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 » ;

- зобов`язати Головний сервісний центр МВС надати висновок про можливість дублювання ідентифікаційного номера транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz 312D», 1996 року виготовлення, тип ТЗ АВТОБУС -D, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_3 », зареєстрованого Білоцерківським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 29.07.2005 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 ».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що Головним сервісним центром МВС безпідставно йому відмовлено у наданні дозволу на дублювання ідентифікаційного номера транспортного засобу, чим порушено приписи пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2021року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного сервісного центру МВС щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі автомобіля марки «Mercedes-Benz 312D», 1996 року виготовлення, тип ТЗ АВТОБУС -D, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_3 », зареєстрованого Білоцерківським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 29.07.2005 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 ».

Зобов`язано Головний сервісний центр МВС розглянути заяву ОСОБА_1 про надання висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі автомобіля марки «Mercedes-Benz 312D», 1996 року виготовлення, тип ТЗ АВТОБУС -D, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_3 », зареєстрованого Білоцерківським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 29.07.2005 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 »

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що надані відповідачем копії витягів з Журналу №4д обліку вхідних документів 2019 (дублювання, переобладнання) не можуть слугувати безумовним доказом відсутності звернення позивача із відповідною заявою, оскільки зроблені з відсутністю нумерації аркушів самого Журналу, а подана до матеріалів справи заява позивача значиться за номером « НОМЕР_4 », який співставляється за послідовністю порядкових номерів, внесених у вказаний Журнал №4д.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головний сервісний центр МВС подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з посиланням на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes Benz 312D, 1996 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (номер шасі) « НОМЕР_3 », тип ТЗ АВТОБУС-D, зареєстрованого Білоцерківським MPEB ДАІ ГУ МВС України в Київській області 29.07.2020 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 ».

Як зазначає позивач, після ДТП за участю його автомобіля у 2018 році, він віддав автомобіль до станції технічного обслуговування (СТО) «ROWE», що знаходиться по вул.Київській, 42 в м.Біла Церква. Під час відновлювального ремонту номер кузова автомобіля зберегти не вдалося та після відновлення на лонжероні було залишено три останні цифри кузова.

Відповідно до висновку від 02.09.2019 р. за №0902/1 спеціаліста з трасологічного дослідження автомобіля встановлено, що встановити ідентифікаційний номер наданого на дослідження автомобіля Mercedes Benz 312D, білого кольору, трасологічними методами не видалось можливим внаслідок значної корозії металу та подальшого проведення ремонтно-зварюваних робіт в місці розташування номерної площадки кузова, а також встановлення кузовних деталей із закріпленою на них номерною наклейкою з позначенням « НОМЕР_5 » в процесі ремонту кузова іншого автомобіля. Вказане позначення за змістом відрізняється від позначення ідентифікаційного номера, вказаного у свідоцтві про реєстраціє ТЗ серії « НОМЕР_3 », виданому 29.07.2005 р. на досліджуваний автомобіль.

Позивач звернувся із заявою від 02 вересня 2019 року на ім`я начальника Головного сервісного центру МВС про надання висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального ідентифікаційного номера на транспортному засобі - автомобіль марки «Mercedes-Benz 312D», 1996 року виготовлення.

Не отримавши висновок про можливість дублювання ідентифікаційного номера транспортного засобу автомобіля, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, визначена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за № 1388 (далі - Порядок № 1388).

Відповідно до п. 3 Порядку № 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п. 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно п. 15 Порядку №1388, під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, установлення газобалонного обладнання, видачі тимчасового реєстраційного талона під час передачі права користування та/або розпорядження транспортними засобами, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України "Про судову експертизу" порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром транспортних засобів, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром, відомостей про особу за Єдиним реєстром боржників, дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.

У разі пошкодження ідентифікаційного номера перша державна реєстрація транспортних засобів проводиться тільки після експертного підтвердження справжності ідентифікаційного номера.

Не допускається державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, номери двигунів яких мають ознаки навмисного знищення або підробки (крім випадків повернення транспортного засобу законному власнику із знищеним або підробленим ідентифікаційним номером двигуна після незаконного заволодіння таким засобом).

На самостійно сконструйовані транспортні засоби та на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин (кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.

У такому разі до реєстраційних документів та Єдиного державного реєстру транспортних засобів вносяться в установленому порядку відповідні відмітки.

Згідно п.9.5.5 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України від 11.08.2010 року N 379, якщо за результатами експертного дослідження встановлено повний зміст первинного (заводського) ідентифікаційного номера ТЗ, а також ознаки його нанесення в умовах підприємства - виробника, власник ТЗ або уповноважена ним особа звертається до Головного сервісного центру МВС України щодо можливості дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ.

За результатами розгляду поданих матеріалів працівниками Головного сервісного центру МВС України складається аргументований висновок, який затверджується керівництвом Головного сервісного центру МВС України щодо дублювання ідентифікаційного номера ТЗ або надається письмова обґрунтована відмова в проведенні такого дублювання (пункт 9.5.6 Інструкції).

Відповідно до п. 9.5.7 Інструкції N 379 ТЗ з висновком Головного сервісного центру МВС України, відповідними матеріалами підрозділу внутрішніх справ (довідка про факт незаконного заволодіння та перебування в розшуку ТЗ, довідка про дорожньо - транспортну пригоду тощо) надається до Науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантодор» або іншої визначеної МВС спеціалізованої експертної установи, де після проведення необхідної додаткової перевірки ТЗ та документів, що його супроводжують, на металевих невід`ємних складових частинах ТЗ проводиться дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ.

Про дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ власнику або уповноваженій ним особі видається окрема довідка з фототаблицею місць нанесення дублюючих номерів та їх вигляду. Довідка є невід`ємним додатком до висновку експертного дослідження автомобіля (пункт 9.5.8 Інструкції).

Аналогічний порядок застосовується для надання дозволу на присвоєння та нанесення спеціальних індивідуальних ідентифікаційних номерів автомобілів.

Наказом МВС України від 8 жовтня 2007 року за №374 розроблено та затверджено Тимчасовий порядок дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, згідно яких власник транспортного засобу має право звернутися до Головного сервісного центру МВС України з заявою про надання висновків про можливість дублювання ідентифікаційного номеру транспортного засобу, яке проводиться на базі Науково-дослідницького бюро судових експертиз «Сантодор» на підставі дозволу Головного сервісного центру МВС України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зі змісту зазначених правових норми вбачається, що у випадку пошкодження ідентифікаційних номерів складових частин, передбачено нанесення спеціальних індивідуальних номерів або здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів, яке в свою чергу здійснюється сервісними центрами МВС.

Проаналізувавши заяву позивача від 02 вересня 2019 року №18729 на ім`я начальника Головного сервісного центру МВС про надання висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального ідентифікаційного номера на транспортному засобі - автомобіль марки «Mercedes-Benz 312D, суд встановив, що вона не містить жодних доказів ї надання відповідачу - штампу відповідача, документів щодо її поштового відправлення, тощо.

Також суд, дослідивши витяг із Журналу №4д обліку вхідних документів (дублювання, переобладнання) 2019, що ведеться відповідачем, в якому відображені надходження за період з 28.08.2019 по 02.10.2019року, встановив, що серед даних надходжень відсутня заява від 02 вересня 2019 року за номером №18729.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримувався позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

З огляду на викладене, окружний суд дійшов висновку, що надані копії витягів з Журналу №4д обліку вхідних документів 2019 (дублювання, переобладнання) не можуть слугувати безумовним доказом відсутності звернення позивача із відповідною заявою, оскільки зроблені з відсутністю нумерації аркушів самого Журналу, а подана до матеріалів справи заява позивача значиться за номером « 18729», який співставляється за послідовністю порядкових номерів, внесених у вказаний Журнал №4д.

Відповідно до положень ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Рішення Європейського суду з прав людини і основоположних свобод по справі «Бендерський проти України» орієнтує судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities).

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд обгрунтовано застосував стандарт «баланс вірогідностей» (a balance of probabilities): слід довести, що факт скоріше був, а ніж не був, тобто суб`єктивна впевненість може бути виміряна як така, що дорівнює 51% і вище (ця математична аналогія випливає із пояснення в справі Miller v Minister of Pensions [1947] 2 All ER 372).

Аналогічний принцип оцінки доказів застосовується ЄСПЛ у рішеннях Rhesa Shipping Co SA v Edmonds [1985] 1 WLR 948, BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007, J.K. AND OTHERS v. SWEDEN від 23.08.2016, та ін.

Зважаючи на встановлений процесуальним законом обов`язок доказування, що покладається на відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд дійшов вірного висновку про те, що стверджувані позивачем обставини щодо звернення із заявою від 02 вересня 2019 року №18729 про надання висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі є переконливими, у той час як відповідачем такий факт належними доказами не спростовано.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного сервісного центру МВС надати висновок про можливість дублювання ідентифікаційного номера транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz 312D», суд вірно задовольнив її частково, беручи до уваги те, що фактично заява позивача по суті не була розглянута.

Суд вийшов за межі позовних вимог позивача та зобов`язав відповідача розглянути заяву щодо висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного сервісного центру МВС залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків