Справа № 304/941/21
Суддя: Гевці В. М.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/941/21 Провадження № 2-а/304/8/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 304/941/21 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химича Олександра Васильовича та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химича Олександра Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 927025 від 14 травня 2021 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 14 травня 2021 року поліцейським СРПП Відділення поліції № капралом поліції Химичем О.В. його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. Із вказаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки така винесена незаконно, з порушенням норм КУпАП, при цьому за відсутності події і складу, а також за відсутності доказів вчинення правопорушення. Так, 14 травня 2021 року близько 03 години 00 хвилин позивач разом з ОСОБА_2 знаходились в автомобілі марки «Опель Вектра Б», номер польської реєстрації НОМЕР_1 , який був запаркований на стоянці навпроти будинку № 2 по вул. Центральній в с. Дубриничі, оскільки в автомобілі закінчилося пальне. На вказану стоянку на автомобілі приїхав ОСОБА_2 . Позивач особисто автомобілем в цю добу взагалі не керував. Позивач також зазначає, що до їхнього автомобіля під`їхав автомобіль марки «Шкода Рапід» з трьома працівниками поліції, після цього до позивача підійшов ОСОБА_3 і попросив щоб він надав йому документи на автомобіль, на що позивач спитав, що з яких причин. ОСОБА_3 відповів, що його шукають вже три годин. Позивач пояснив, що він автомобілем не керував, документів немає, оскільки такі знаходяться у ОСОБА_2 ОСОБА_1 зазначив, що про оскаржувану постанову йому нічого відомо не було, копію йому не направили, а отримав таку у суді. Вказане свідчить про те, що працівник поліції розглянув справу та притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи у сукупності,

а керувався лише припущеннями. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2021 року залучено Головне управління Національної поліції в Закарпатській області до участі у справі як співвідповідача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химича Олександра Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Представником відповідача надіслано до суду відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю, з огляду на таке. Так, 14 травня 2021 року о 03 годині 53 хвилини у с. Дубриничі по вул. Центральній ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Опель Вектра Б», номер польської реєстрації НОМЕР_1 , будучи постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2020 року позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (постанова набрала законної сили 21 вересня 2020 року). Отже, на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами. Представник відповідача також зазначає, що 14 травня 2021 року позивачем також було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП (матеріали справи скеровано до Перечинського районного суду Закарпатської області). Оскільки оскаржувана постанова складена відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, а тому посилання позивача на порушення законодавства ГУНП у Закарпатській області є безпідставним та необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Разом з цим, ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначає, що позовні вимоги не визнає, а також просить долучити диск з відеозаписом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженнідоказів у справі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2021 року поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химичем О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 927025, якою позивача визнано винним в тому, що він 14 травня 2021 року о 03 годині 53 хвилини у с. Дубриничі по вул. Центральній керував автомобілем марки «Опель Вектра Б», номер польської реєстрації НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами,чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 гривень.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2020 року у справі № 308/6644/20 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було зроблено поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химичем О.В.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, ОСОБА_4 вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не надав суду. Крім цього, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він не керував о 03 годині 53 хвилин транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, також не спростовані.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак з відеозапису, наданого ОСОБА_4 , на підтвердження того, що ОСОБА_1 14 травня 2021 року о 03 годині 53 хвилини у с. Дубриничі по вул. Центральній керував автомобілем марки «Опель Вектра Б», номер польської реєстрації НОМЕР_1 , будучи постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2020 року позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, неможливо встановити те, що позивач у вказаний день та час керував даним транспортним засобом.

З відеозапису судом встановлено, що позивач у справі декілька разів та послідовно стверджує те, що не керував транспортним засобом. Крім того, звертався до поліцейського з проханням надати докази керування транспортним засобом. Жоден з долучених відео файлів не містить доказів керування транспортним засобом чи моменту зупинки транспортного засобу.

Натомість у позовній заяві та у судовому засіданні ОСОБА_1 вказує, що 14 травня 2021 року він взагалі не керував транспортним засобом, а за кермом була інша особа, зокрема ОСОБА_2 , тому не було підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Факт позбавлення позивача права керування транспортними засобами він не заперечував. Зазначав, що якраз неможливість самостійно керувати транспортним засобом і послугувала підставою для того, що попросив ОСОБА_2 керувати його транспортним засобом.

Також свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_1 , у той день був день народження. Він забрав останнього з дому на його автомобілі, керував його транспортним засобом. Свідок також зазначив, що о 03 годині він разом з ОСОБА_1 вже не планували нікуди їхати, оскільки в авто закінчилось пальне. Так, вони вживали пиво, але машина стояла, мотор не працював. Після цього під`їхали працівники поліції, які повідомили, що знають про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про керування позивачем транспортним засобом, та наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото- чи відеофіксації наявності обставин керування позивачем транспортним засобом, і його тверджень не спростовано.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Таким чином, суд доходить переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачами не надано жодних доказів, що підтверджували б обставини, вказані в оскаржуваній постанові та посилань на обставини, що ними були вжиті всі можливі заходи для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З наведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії БАБ № 927025 від 14 травня 2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стосовно позовних вимог до поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химича Олександра Васильовича суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції (зокрема справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Цей висновок повністю узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.

Суд звертає увагу на те, що позивачем визначено відповідача - поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химича Олександра Васильовича.

З огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також на правовий висновок Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17, суд доходить переконання, що поліцейський СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химич О.В. є неналежним відповідачем у цій справі, відтак підстави для задоволення позову до цієї особи відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 19, 20, 73-74, 77-78, 90, 159 ч. 4, 194, 229, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 222, 251, 258, 283, 288 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 927025 від 14 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 20 400 гривень, винесену поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химичем Олександром Васильовичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химича Олександра Васильовича - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: поліцейський СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Химич Олександр Васильович; місцезнаходження: 89200, Закарпатська область, м. Перечин, вул. Ужгородська, № 37.

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, № 13.

Головуюча:Гевці В. М.