Справа № 420/13903/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 05 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №43 від 22.07.2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 липня 2021 року з урахуванням стажу роботи за Списком № 1 з 02.10.1989 року по 19.12.1989 року, проходження служби з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року, з 24.02.1992 року по 30.06.1997 року, з 20.10.2000 року по 10.02.2003, з 18.04.2011 року по 01.12.2020 року.

Також у позовній заяві позивач просив звернути рішення до негайного виконання в межах одного місяця.

Ухвалою від 17 серпня 2021 року після усунення недоліків у позовній заяві, позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пільгової пенсії, з посиланням на те, що позивач не надав уточнюючу довідку відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Так, позивач зазначив, що основним документом підтвердження стажу роботи є трудова книжка.

За записами трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 починаючи з 02.10.1989 року був прийнятий на роботу учеником підземного гірничого першого розряду з повним робочим днем під землею Шахтоуправління «Волинське», а з 13.11.1989 року був переведений гірничим з повним робочим днем під землею і пропрацював до 19.12.1989 року та був звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської армії, з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року проходив службу, що підтверджено військовим квитком, та з 24.02.1992 року прийнятий учеником проходчика з повним робочим днем під землею, а з 09.07.1992 року проходчиком 5 розряду з повним робочим днем під землею в Шахту «Волинська» де працював до 30.06.1997 року, з 10.02.2003 року був прийнятий учеником прохідника 1 розряду з повним робочим днем під землею, та з 20.03.2003 року прохідником 5 розрядку з повним робочим днем під землеюШахтоуправління «Волинське» і працював до 20.10.2008, з 18.04.20 року був прийнятий гірничим 3 розряду з повним робочим днем під землею в Шахтоуправління «Волинське» і пропрацював до 01.12.2020 року.

Таким чином, позивач зазначив, що з трудової книжки вбачається неодноразове шахтоуправління, про що свідчать відповідні записи, та стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 складає 19 років 6 місяців.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволені позову повністю, посилаючись на те, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, з підстав того, що не надано уточнюючих довідок про пільговий характер роботи.

Також відповідач звернув увагу, що відповідно до Порядку № 637, у разі коли підприємство або його правонаступники, розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної республіки Крим і Севастополі спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У свою чергу позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

На виконання ухвали суду відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надана суду належним чином засвідчена копія пенсійної справи позивача.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало заяву про заміну неналежного відповідача, в якій просило його замінити на належного відповідачаГоловне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на те, що відповідь на звернення позивача надавалося за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», та після надання відповіді, електронна пенсійна справа позивача була передана до органу, який призначає пенсію, за місцем проживання заявника.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 16.09.2021 року, вислухавши заперечення представника позивача, керуючись приписами ст. 48 КАС України, відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про заміну неналежного відповідача, оскільки оскаржуване рішення було прийнято Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області, а тому вказаний територіальний орган є належним відповідачем.

Відзив на позовну заяву відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області до суду не надало.

Ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 06.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 08.11.2021 року.

На судове засідання призначене на 08.11.2021 року учасники справи не заявились, повідомлені належним чином, про що свідчать розписка від представника позивача, та звіт про надсилання судової повістки електронною поштою відповідачам.

До суду 08 листопада 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. Також у матеріалах справи наявне клопотання представника ГУ ПФУ в Одеській області про проведення слухання справи без участі представника Головного управління.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 08.11.2021 року, розгляд справи було продовжено у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України (а.с. 10).

Відповідно до довідки від 06.07.2021 року №5106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 та та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 02.10.1989 року був прийнятий на роботу учеником підземного гірничого першого розряду з повним робочим днем під землею Шахтоуправління «Волинське», з 09.10.1989 року по 06.11.1989 року обучався на курсах по спеціальності гірноробочий підземний, з 13.11.1989 року був переведений гірничим з повним робочим днем під землею і пропрацював до 19.12.1989 року та був звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської армії.

Матеріалами справи підтверджено, що з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року позивач проходив службу, що підтверджено військовим квитком НОМЕР_3 (а.с. 15).

Також із записів трудової книжки вбачається, що з 24.02.1992 року позивач прийнятий учеником проходчика з повним робочим днем під землею, а з 09.07.1992 року проходчиком 5 розряду з повним робочим днем під землею в Шахту «Волинська» де працював до 30.06.1997 року, з 10.02.2003 року був прийнятий учеником прохідника 1 розряду з повним робочим днем під землею, та з 20.03.2003 року прохідником 5 розрядку з повним робочим днем під землеюШахтоуправління «Волинське» і працював до 20.10.2008, з 18.04.20 року був прийнятий гірничим 3 розряду з повним робочим днем під землею в Шахтоуправління «Волинське» і пропрацював до 01.12.2020 року.

Суд встановив, що 15 липня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою № 5637 за призначенням пенсії, в якій просив призначити пенсію за віком за Списком №1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 40).

До заяви додано: військовий квиток, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про зміну назви організації, довідку про присвоєння ІК, документ про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.07.2021 року ГУПФУ у Київській області прийнято рішення №43 про відмову у призначенні пенсії, відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №1.

На обґрунтування відмови в рішенні зазначено, що на виконання п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, позивачем не надано уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників.

Також зазначено, що у разі коли підприємство або його правонаступники, розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної республіки Крим і Севастополі спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вік заявника 50 років 09 місяців.

Страховий стаж становить з урахуванням роботи за списком № 1 20 років 3 місяці 14 днів.

За результатами розгляду наданих документів: до страхового стажу зараховано всі періоди; до спеціального стажу роботи зараховано за даними довідки форми ОК-5 3 роки 05 місяців 14 днів (а.с. 39).

Таким чином, відповідачем ГУПФУ у Київській області не враховано записи у трудовій книжки, як пільговий стаж, оскільки не надано уточнюючі довідки, а відповідно до даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування спеціальний стаж позивача становить 3 роки 05 місяців 14 днів.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, що мають значення для розгляду та вирішення справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон № 1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788), право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 (надалі - Закон № 1788), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Суд встановив, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 02.10.1989 року був прийнятий на роботу учеником підземного гірничого першого розряду з повним робочим днем під землею Шахтоуправління «Волинське», з 09.10.1989 року по 06.11.1989 року обучався на курсах по спеціальності гірноробочий підземний, з 13.11.1989 року був переведений гірничим з повним робочим днем під землею і пропрацював до 19.12.1989 року та був звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської армії.

Матеріалами справи підтверджено, що з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року позивач проходив службу, що підтверджено військовим квитком НОМЕР_3 (а.с. 15).

Також із записів трудової книжки вбачається, що з 24.02.1992 року позивач прийнятий учеником проходчика з повним робочим днем під землею, а з 09.07.1992 року проходчиком 5 розряду з повним робочим днем під землею в Шахту «Волинська» де працював до 30.06.1997 року, з 10.02.2003 року був прийнятий учеником прохідника 1 розряду з повним робочим днем під землею, та з 20.03.2003 року прохідником 5 розрядку з повним робочим днем під землеюШахтоуправління «Волинське» і працював до 20.10.2008, з 18.04.20 року був прийнятий гірничим 3 розряду з повним робочим днем під землею в Шахтоуправління «Волинське» і пропрацював до 01.12.2020 року.

З оскаржуваного рішення вбачається, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії вік заявника становить 50 років 09 місяців.

Також з оскаржуваного рішення вбачається, що страховий стаж заявника становить з урахуванням роботи за списком № 1 - 20 років 3 місяці 14 днів та до страхового стажу зараховано всі періоди.

Однак, із записів у трудової книжки позивача вбачається, що його страховий стаж є не менш 25 років, і у рішенні відсутнє обґрунтування чому позивачу визнаний страховий стаж лише 20 років 3 місяці 14 днів, і який стаж не був врахований відповідачем.

У свою чергу на обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався у позові на те, що до страхового стажу має бути враховано період навчання та період військової служби.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд вважає, що вони є обґрунтованими та правомірними, з таких підстав.

Так, відповідно до п. «е» ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом:вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 56 вказаного Закону, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Із записів у трудової книжки вбачається, що у період з 02.10.1989 року був прийнятий на роботу учеником підземного гірничого першого розряду з повним робочим днем під землею Шахтоуправління «Волинське», з 09.10.1989 року по 06.11.1989 року обучався на курсах по спеціальності гірноробочий підземний, а тому враховуючи вищенаведені приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» цей період має бути врахований до страхового стажу позивача та до пільгового стажу.

Також матеріалами справи підтверджено, що з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року проходив строкову військову службу, що підтверджено військовим квитком НОМЕР_3 (а.с. 15).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, застосовуючи вище вказані норми закону, суд доходить висновку, що період проходження військової служби має бути зарахований позивачу до страхового та пільгового стажу, оскільки на час призову на військову службу позивач працював на підземних роботах.

Окрім того, у трудовій книжки позивача міститься запис про прийняття на роботу охоронцем ТОВ «Кристал» з 11.09.1997 року по 01.06.1998 року.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що записами у трудовій книжки позивача доведено факт наявності у нього страхового стажу не менш 25 років.

Стосовно доводів відповідача про неврахування позивачу пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці, суд зазначає таке.

Так, з оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача лише роки, які містяться у довідках форми ОК-5 3 роки 05 місяців 14 днів (а.с. 39), та не враховано записи у трудовій книжки, оскільки не надані уточнюючі довідки.

На обґрунтування відмови відповідачем зроблено посилання на п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яким передбачено, що у разі коли підприємства, установи або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такі самі положення передбачені п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Матеріалами справи підтверджено, що періоди роботи, які не були враховані відповідачем до пільгового стажу записані у трудовій книжці позивача.

Дослідивши копію трудової книжки, суд встановив, що у трудовій книжки позивача здійснені записи, які містять повну інформацію: дати прийняття та звільнення, посада та місце роботи, на підставі якого документу здійснений запис у трудовій книжки, відповідні печатки та підписи уповноваженої особи.

Тому, суд доходить висновку, що відсутні підстави для застосування до позивача п. 20 Порядку № 637 та не врахування відомостей з трудової книжки для зарахування пільгового стажу.

Відсутність всього страхового стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не може бути підставою для відмови у врахуванні стажу до пільгового, наявного у трудовій книжки, оскільки позивач не може нести за це відповідальність, оскільки внесення таких даних покладається на страхувальника -роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Так, відповідно до п. 3 розділу ІУ положення про реєстр застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також робивши вказаний висновок, суд враховує положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, відповідно до яких територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіями.

Згідно з частинами 1 - 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Враховуючи вищевикладені встановлені та з`ясовані судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №43 від 22.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії є правомірними та належать задоволенню.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», внесені зміні доПорядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, п.4.2 Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу та п.4.10. передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, враховуючи, що встановлені та з`ясовані судом обставини свідчать про протиправне відхилення відповідачем наданих позивачем документів на підтвердження свого пільгового стажу та судом не встановлено необхідності у наданні позивачем додаткових доказів для підтвердження свого пільгового стажу, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 липня 2021 року з урахуванням стажу роботи за Списком № 1 з 02.10.1989 року по 19.12.1989 року, проходження служби з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року, з 24.02.1992 року по 30.06.1997 року, з 20.10.2000 року по 10.02.2003, з 18.04.2011 року по 01.12.2020 року є обґрунтованими, доведеними та правомірними, а тому належать задоволенню.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем підтверджено стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах первинними документами, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано зазначений період роботи позивача до страхового та пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Також у позовній заяві позивач просив звернути рішення до негайного виконання в межах одного місяця.

Розглянувши вказане клопотання, суд виходить з такого.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Оскількирішення суду зобов`язано відповідача призначити та здійснити виплату пенсії, суд доходить висновку, що ухвалене рішення належить негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) №43 від 22.07.2021 року, прийняте стосовно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області(, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) здійснити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 липня 2021 року з урахуванням стажу роботи за Списком № 1 з 02.10.1989 року по 19.12.1989 року, проходження служби з 21.12.1989 року по 26.12.1991 року, з 24.02.1992 року по 30.06.1997 року, з 20.10.2000 року по 10.02.2003, з 18.04.2011 року по 01.12.2020 року.

Рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IVПрикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко