Справа № П/320/565/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року № П/320/565/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАН ТРАНС» до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування розрахунку і постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАН ТРАНС» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18 оф.7, ) (далі - Позивач) з позовом в редакції від 10.02.2020 (а.с.30-33) до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області (10014, м. Житомир, майдан ім. С.П.Корольова, 12, ) (далі - Відповідач 1) та Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (03083, м. Київ, просп. Науки, 57, ), в якому просило:

визнати протиправним та скасувати розрахунок № 174483 від 15.11.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 174483 від 15.11.2019 року, що був складений Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області;

визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 179024 від 08.01.2020 року, що винесена Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

У зв`язку із задоволенням заяви Позивача про залишення адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку №174483 від 15.11.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування - без розгляду (а.с.145, а.с.152) (ухвала суду від 04 вересня 2020 року), у межах даного провадження підлягають розгляду позовні вимоги про визнання протиправною та скасування Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 179024 від 08.01.2020 року, що винесена Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що автотранспортним засобом товариства здійснювалось перевезення сипучого вантажу - зерна соняшника, яке є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. За своєю природою сипучий вантаж не міг бути розподілений нерівномірно та як наслідок перенавантаження на вісь не могло бути допущено. Позивач вважає, що при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який здійснює перевезення сипучих вантажів, необхідно брати до уваги лише фактичну повну його масу, без врахування осьового навантаження, а тому результати габаритно-вагового контролю, викладені в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та в акті проведення перевірки є хибними, а тому такі висновки не можуть бути покладені в основу прийнятого рішення.

Позивач зазначає, що транспортний засіб, на якому виявлено порушення вагових параметрів, не був затриманий в порядку, визначеному статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не складався, що, на думку Позивача, свідчить про фактичну відсутність порушення вагових параметрів транспортного засобу.

11 березня 2020 року Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області та в особі Київського міжрегіонального управління Укртранбезпеки (далі - Відповідачі) надіслала до Київського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву (а.с.43-49), у якому заперечила проти заявлених позовних вимог, зазначивши, що в межах наданих законодавством повноважень інспекторами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить Позивачу, було встановлено, що навантаження на строєну вісь становить 23,30 т при нормативно допустимому - 22 т та загальна маса становить 41,15 т. при нормативно допустимому - 40 т.

Вказані розрахунки було проведено з урахуванням вимог Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила проїзду), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року № 422 (далі - Порядок зупинення № 422), Порядку № 879.

Крім того, Відповідач зазначив, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке користування.

Що стосується неповідомлення Позивача про розгляд справи про порушення ним вимог законодавства на автомобільному транспорті, Відповідач звернув увагу на те, що відповідно до вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок здійснення контролю № 1567), Позивач був проінформований про розгляд справи, оскільки йому було направлено виклик на розгляд акту рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

16 березня 2020 року Укртрансбезпека надіслала до Київського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву (а.с.61-67), у якому заперечила проти заявлених позовних вимог, додатково зазначивши, що під час перевірки транспортного засобу, який належить Позивачу, посадові особи Управління Укртрансбезпеки в Житомирській області виявили факт перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм без відповідного дозволу, у зв`язку з чим за результатами габаритно-вагового контролю складено акт довідку про результати такого контролю та проведено розрахунок плати за проїзд. Крім того, Укртрансбезпека звернула увагу, що розрахунок плати за проїзд не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не може бути предметом спору.

Щодо того, що транспортний засіб, на якому виявлено порушення вагових параметрів, не був затриманий в порядку, визначеному статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Укртрансбезпека зазначила, що таке затримання здійснюється працівниками відповідних підрозділів Національної поліції України та не належить до компетенції Укртрансбезпеки.

20 березня 2020 року Позивач надіслав до Київського окружного адміністративного суду відповідь на відзив Відповідача 1 (а.с.93-94), в якому зазначив, що ваговий комплекс, на якому проводилося зважування транспортного засобу Позивача за своїми характеристиками не може зважувати об`єкти, вага якої перевищує 30 000 кг, а тому визначення за його допомогою ваги транспортного засобу як 41 150 кг, на переконання Позивача, є протиправним.

Цього ж дня, 20 березня 2020 року, Позивач надіслав до Київського окружного адміністративного суду відповідь на відзив Відповідача 2 (а.с.97-98), в якому зазначив, що він отримав повідомлення від Відповідача про розгляд справи про порушення ним вимог законодавства на автомобільному транспорті, призначений на 02 січня 2020 року, тільки 04 січня 2020 року. При цьому, інших повідомлень, в тому числі про розгляд справи про порушення ним вимог законодавства на автомобільному транспорті, призначений на 08 січня 2020 року, Позивач не отримував.

03 квітня 2020 року до суду від представника Відповідачів надійшло заперечення на відповідь на відзив (а.с.107-108), в якому він в черговий раз звернув увагу суду на те, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Що стосується повідомлення Позивача про розгляд справи про порушення ним вимог законодавства на автомобільному транспорті, воно було направлено Відповідачем рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

18 червня 2020 року до суду від представника Відповідачів надійшло пояснення (а.с.140-142), в якому зазначено, що Відповідач викликав Позивача на розгляд справи про порушення ним вимог законодавства на автомобільному транспорті, призначений на 02 січня 2020 року, а на 08 січня 2020 року - не викликав.

З приводу найбільшої границі зважування у розмірі 30 000 кг представників Відповідачів зазначив, що це максимальне навантаження на вісь, оскільки даний зважувальний прилад призначений для зважування дорожній транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. При цьому, зважування здійснюється автоматично без можливості втручання особи в результати зважування. А відповідно до пункту 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, вантаж не повинен розміщуватися під час руху.

21 липня 2020 року до суду від представника Позивача надійшли додаткові пояснення (а.с.147-148), в яких в черговий раз зазначено про відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку.

Ухвалою від 27 січня 2020 року суд залишив позовну заяву без руху (а.с.23-25).

Ухвалою від 17 лютого 2020 року суд відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання на 17 березня 2020 року (а.с.34-35).

Ухвалою від 04 вересня 2020 року суд вирішив подальший розгляд цієї справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року суд повернув Позивачу сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн відповідно до квитанції від 21.01.2020 № ПН901093.

21 липня 2020 року до суду від представника Відповідачів (а.с.146) та представника Позивача (а.с.151) надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене суд вважав за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до направлення на рейдову перевірку № 004749 від 11.11.2019, підписане начальником Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області (а.с.12, а.с.69) працівниками Відповідача 15.11.2019 проводилася рейдова перевірка транспортних засобів щодо додержання ними законодавства про автомобільний транспорт відповідно до Порядку здійснення контролю № 1567 на а/д М-06 «Київ-Чоп», « 69-120 км».

Майданчик, який використовується для здійснення габаритно-вагового контролю ППГВК на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-06 «Київ-Чоп» (на м. Будапешт через м. Львів, Мукачеве і Ужгород), км 86+894 (ліво), був обстежений 20.02.2019 комісією, про що був складений відповідний акт обстеження (а.с.69, зворотна сторона).

Прилад автоматичний для зважування дорожній транспортних засобів у русі 030Т-AS2-PWIA, яким проводилося зважування, відповідає вимогам Технічного регламенту № 94, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/5328 від 25 лютого 2019 року (чинним до 25 лютого 2020 року) (а.с.68).

За результатами габаритно-вагового контролю, що підтверджується талоном № 1348 від 15.11.2019 (а.с.71, зворотна сторона) працівниками Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області 15.11.2019 складено Акт № 174483 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - Акт № 174483), Акт № 033108 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (далі - Акт № 033108), Довідку № 0112976 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (далі - Довідка) (а.с.71) та Розрахунок № 174483 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними договорами загального користування до Акту № № 174483 (далі - Розрахунок) (а.с.72).

Відповідно до Акту № 174483 (а.с.70) працівниками Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на а/д М-06 «Київ-Чоп», «86км» було перевірено транспортний засіб RENAULTPREMIUM 460 DXI (спеціалізований вантажний - спеціалізований тягач), реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.14) та СМТ W-25-50 (спеціалізований напівпричіп Н/ПР-самоскид), реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.15), власником якого є Позивач.

В Акті № 174483 зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм без відповідного дозволу (ТТН № 65 від 15.11.2019 (соняшник) з перевищенням встановлених п.22.5 Правил дорожнього руху вагових норм на 5,91%, загальна маса транспортного засобу 41,15 т, вага на строєну вісь - 23,30 т при дозволеній 22 т (а.с.70).

В Акті зроблено напис про те, що водій ОСОБА_1 , (який був за кермом транспортного засобу, що перевірявся) від письмових пояснень відмовився (а.с.70).

Згідно з Розрахунком (а.с.72) Позивач має сплатити за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, 433,20 євро.

Згідно з пунктом 25 Порядок здійснення контролю № 1567 Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області листом від 04.12.2019 № 32742/24/18 надіслав на адресу Відповідача 2 акти проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом стосовно суб`єктів господарювання, в тому числі Позивача, для прийняття рішення та вжиття заходів за їх місцезнаходженням суб`єкта (а.с.74-75).

Листом від 11.12.2019 № 792215/18/24 Відповідач 2 надіслав на адресу Позивача повідомлення про розгляд 02 січня 2020 року справи про порушення ним вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по Акту 174483 (а.с.99).

Вказаний вище лист був направлений Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.56-57).

На розгляд справи щодо Акту 174483 Позивач чи уповноважена особа не прибули. Письмових пояснень чи заперечень позивачем надано не було.

08 січня 2020 року заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінським С.А. було винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 179024 (далі - оскаржувана Постанова), відповідно до якого до Позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн. за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 55 % до 10% , відповідальність за яке передбачена абзацом чотирнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.17). Оскаржувана Постанова була направлена Позивачу поштою (а.с.18).

Не погодившись із прийнятою постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктуру, і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, Управлінням Укртрансбезпеки в Житомирській області як територіальний орган Укртрансбезпеки має повноваження щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, перевірку документів на здійснення перевезень.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" встановлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управлінням Укртрансбезпеки в Житомирській області.

З огляду на викладене, Управлінням Укртрансбезпеки в Житомирській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 за №30).

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку).

В пункті 24 Порядку встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом встановлено, що транспортний засіб позивача внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух не заборонявся.

Суд вважає за необхідне зазначити, що, перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

В свою чергу, зважування відбувалось у русі автотранспорту, про що не заперечується відповідачем, а тому зафіксовано різницю у фактичному осьовому навантаженні.

Відповідно до п. 19 Порядок №879, під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Хоча вказаним положенням Порядку №879 і передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГВК, так і на даний час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08 (далі Методика).

Вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018), у справі № 826/442/13-а (постанова від 16.01.2018), у справі № 821/597/17 (постанова від 12.06.2018) по застосуванню положень ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд зазначає, що результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем.

Крім того, відповідно до пп. 5-1 п. 2 Порядку №879, документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Як зазначалося вище, у день здійснення зважування відповідачем транспортного засобу позивача загальна маса автопоїзду не перевищувала 44 т.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про перевищення позивачем нормативно-допустимого навантаження на строєну вісь є необ`єктивними, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, а отже встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави дійти висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач сплатив судовий збір за подання адміністративного позову у сумі 2102,00 грн, що підтверджується квитанцією від 21 січня 2020 року № ПК901093 (а.с.5) та у сумі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 343 від 07 лютого 2020 року (а.с.29).

При цьому, ухвалою від 08 вересня 2020 року суд повернув Позивачу сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн відповідно до квитанції від 21.01.2020 № ПН901093.

Оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №592 Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті без права юридичної особи та немає власних бюджетних асигнувань, суд вважає за можливе стягнути судові витрати позивача зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від № 179024 від 08.01.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАН ТРАНС" (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18 оф.7, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті () судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

повний текст рішення складено 12.11.2021

Суддя Панченко Н.Д.