Справа № 400/6463/21
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р. справа № 400/6463/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001,
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.04.21 р. № 3-1423, № 3-1423, визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.12.20 р. № 32045-13,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 07.12.2020 р. №32045-13, податкові повідомлення рішення від 22.04.2021 р. №3-1423 та №3-1423.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належать земельні ділянки за кадастровим номером :09:000:0367 загальною площею 0,5003 га для рекреаційного призначення та за кадастровим номером :09:000:0366 загальною площею 1,007 га для рекреаційного призначення, які в подальшому були об`єднані в одну за кадастровим номером :12:041:0007 загальною площею 1,501 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Позивач у 2020 році був платником єдиного податку 2 групи і використовував дані земельні ділянки у господарській діяльності, що є підставою для звільнення від сплати земельного податку на підставі Підпункт 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України. Щодо нарахування відповідачем земельного податку у 2021 році, то позивач зазначив, що таке нарахування протиправно було здійснено щодо двох земельних ділянок, адже у 2021 році вони були об`єднані в одну.

Ухвалою від 16.08.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні вимог та зазначає, що позивачу правомірно було нараховано податок на земельні ділянки, що належать йому на праві власності, підстави для застосування пільг відсутні, відтак спірні вимога та податкові повідомлення рішення є правомірними.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Вирішуючи спір, суд встановив наступне.

Позивач є фізичною особою підприємцем платником єдиного податку 2 групи до 01.01.2021 року, і з 01.01.2021 р. знаходиться на загальній системі оподаткування, основним видом діяльності згідно КВЕД є 55.90 Діяльність інших засобів тимчасового розміщування.

Позивачу на праві власності з 07.11.2019 р. належали земельні ділянки за кадастровим номером :09:000:0367 загальною площею 0,5003 га для рекреаційного призначення та за кадастровим номером :09:000:0366 загальною площею 1,007 га для рекреаційного призначення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . А з 05.02.2021 р. позивачу належить земельна ділянка за кадастровим номером :12:041:0007 загальною площею 1,501 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (дві вищезазначені земельні ділянки об`єднані в одну).

Податковим органом на адресу позивача було виставлено податкову вимогу від 07.12.2020 р. №32045-13 на загальну суму 16293,04 грн з земельного податку за 2020 рік, підставою для формування якої стали податкові повідомлення рішення від 31.08.2020 р. №91994-5306-1407 у сумі 4721,18 грн., №91993-5306-1407 в сумі 9443,31 грн., №91996-5306-1407 в сумі 1419,08 грн., №91995-536-1407 в сумі 709,47 грн.

Також, відповідачем були прийняті податкові повідомлення рішення від 22.04.2021 р. №3-1423, яким визначено зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 28329,93 грн. та №3-1423 в сумі 14163,55 грн.

Позивач вважаючи вимогу від 07.12.2020 р. №32045-13 та податкові повідомлення рішення від 22.04.2021 р. №3-1423 та №3-1423 протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Підпунктами 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 269.2 ст. 269 Податкового кодексу України особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.п. 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

Підпункт 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України передбачає, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу на праві власності у 2020 році належали земельні ділянки за кадастровим номером :09:000:0367 загальною площею 0,5003 га для рекреаційного призначення та за кадастровим номером :09:000:0366 загальною площею 1,007 га для рекреаційного призначення, які використовуються ним для здійснення господарської діяльності, а саме тимчасового розміщування.

Відтак, наявність двох умов надання пільги, а саме використання позивачем земельноих ділянок у своїй господарській діяльності та наявність у нього статусу платника єдиного податку другої групи у 2020 році, обумовлює звільнення його від обов`язку нарахування, сплати земельного податку, що свідчить про протиправність нарахування відповідачем такого податку позиву у 2020 році.

Дана позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018р. у справі №826/14081/16.

Однак, позивач просить суд скасувати лише податкову вимогу від 07.12.2020 р. №32045-13, яка була сформована відповідачем на підставі податкових повідомлень рішень від 31.08.2020 р. №91994-5306-1407, №91993-5306-1407, №91996-5306-1407, №91995-5306-1407.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати, також податкові повідомлення рішення від 31.08.2020 р. №91994-5306-1407, №91993-5306-1407, №91996-5306-1407, №91995-5306-1407.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 22.04.2021 р. №3-1423 та №3-1423, з огляду на наступне.

Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу з 05.02.2021 р. належить на праві власності земельна ділянка за кадастровим номером :12:041:0007 загальною площею 1,501 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 , яка утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок за кадастровим номером :09:000:0367 загальною площею 0,5003 га для рекреаційного призначення та за кадастровим номером :09:000:0366 загальною площею 1,007 га для рекреаційного призначення.

Про зазначене, також викладено у відзиві відповідача, однак при цьому він нарахував позивачу земельний податок у 2021 році на кожну земельну ділянку окремо, а саме в сумі 14 163,55 грн. за земельну ділянку площею 0,5003 га та в сумі 28329,93 грн за земельну ділянку площею 1,007 га та відповідно прийняв два податкових повідомлення рішення від 22.04.2021 р. №3-1423 та №3-1423. Відтак, дії відповідача щодо нарахування позивачу у 2021 році земельного податку за двома земельними ділянками є безпідставними, оскільки у 2021 році позивачу на праві власності належить земельна ділянка за кадастровим номером :12:041:0007 загальною площею 1,501 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, податкові повідомлення рішення від 22.04.2021 р. №3-1423 та №3-1423 є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що суд дійшов висновку про протиправність цих спірних рішень з підстав не вірного визначення об`єкта оподаткування, а не з підстав наявності у позивача пільги, яка підлгала застосуванню у 2020 році (підпункт 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України), оскільки з 01.01.2021 роуц позивач знаходиться на загальній системі оподаткування.

Позов задовольнити.

З урахування задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений згідно квитанції №ПН579282 від 11.08.2021 р.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027) від 31.08.2020 р. №91994-5306-1407, №91993-5306-1407, №91996-5306-1407, №91995-5306-1407.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027) від 07.12.2020 р. №32045-13 на загальну суму 16293,04 грн.

4. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027) від 22.04.2021 р. №3-1423 та №3-1423.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908 грн.

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич