Справа № 640/4593/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Київ № 640/4593/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС»

до Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис

майна, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» (надалі - позивач) адреса: 02660, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 11, корпус Б до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить суд:

- скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про сплату податкового боргу на суму 20 494,01 грн, та рішення № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про опис майна у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві () здійснити перерахунок суми штрафу з урахуванням розміру штрафу, встановленого пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, і надіслати (вручити) товариству з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» () нове податкове повідомлення-рішення на заміну скасованого податкового повідомлення-рішення від 31 липня 2019 року № .

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача в наслідок прийняття протиправних рішень суб`єктом владних повноважень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна, зобов`язання вчинити певні дії та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контролюючий орган протиправно надіслав оскаржувану податкову вимогу про сплату податкового боргу, оскільки податкове повідомлення-рішення від 31.07.2019 №, яким зобов`язано сплатити штрафні санкції, є скасованим в силу приписів пункту 73підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Так, позивач зазначає, що 21.04.2020 Окружний адміністративний суд м. Києва скасував податкове повідомлення-рішення від 31.07.2019 №, в подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 було скасовано рішення суду першої інстанції, водночас, 23.05.2020 набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16 січня 2020 року № 466-IX, яким доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73, який передбачає перерахунок суми штрафів за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу в разі, якщо станом на дату набрання чинності цим Законом, грошові зобов`язання є неузгодженими.

Отже, за доводами позивача, враховуючи, що станом на момент набрання чинності Законом №466-ІХ податкове повідомлення-рішення від 31.07.2019 № було оскаржено в судовому порядку, відповідач мав вчинити перерахунок грошових зобов`язань, визначених таким рішенням, чого ним вчинено не було, а відтак, таке рішення не створює будь-яких правових наслідків для цілей виникнення узгоджених податкових зобов`язань та, відповідно, податкового боргу, який виник із обставин нарахування зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 №. У зв`язку з цим, податкова вимога прийнята протиправно, та як наслідок, рішення про опис майна у податкову заставу, яке є похідним від обставин виникнення податкового боргу, теж є протиправним та підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що ТОВ «ПРЕСС АЛЬЯНС» направило до ГУ ДПС у м. Києві заяву від 30.10.2020 №116642/10 про здійснення перерахунку суми штрафу на підставі пункту 73 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, проте, зважаючи на набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 по справі №640/21811/19, сума грошового зобов`язання, визначеного вказаним рішенням є узгодженою, а тому підстави для здійснення перерахунку грошового зобов`язання відсутні. Отже, представник відповідача наголошує, що враховуючи, що у позивача наявний податковий борг, вимога Головного управління ДПС у місті Києві № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про сплату податкового боргу на суму 20 494, 01 грн та рішення № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про опис майна у податкову заставу є правомірними.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Пресс Альянс» (ідентифікаційний код 35139756, місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корпус Б) зареєстроване як юридична особа 10.05.2007, номер запису 0004888, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку ТОВ «Пресс Альянс» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої було складено акт від 05.07.2019 №6474/26-15-12-06-16/35139756.

У вказаному акті відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «Пресс Альянс» вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у вигляді недотримання строків реєстрації податкових накладних, а саме:

- до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 147 945,27 грн.;

- від 31 до 60 календарних днів на загальну суму ПДВ 19 941,31 грн.;

На підставі висновків акта перевірки від 05.07.2019 № 6474/26-15-12-06-16/35139756 Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийняте податкове повідомлення-рішення від 31.07.2019 № , яким до позивача за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штраф на загальну суму 20 776,91 грн.

З додатку до податкового повідомлення-рішення від 31.07.2019 № убачається, що штраф було застосовано відповідачем за порушення позивачем термінів реєстрації наступних податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних: № 186 від 31.03.2017, №452 від 31.12.2017, №458 від 31.12.2017, №293 від 31.07.2017, №453 від 31.12.2017, №460 від 31.12.2017, №209 від 28.02.2017, №451 від 31.12.2017, №457 від 31.12.2017, №456 від 31.12.2017, №449 від 31.12.2017, №461 від 31.12.2017, №462 від 31.12.2017, №454 від 31.12.2017, №183 від 31.05.2017, №450 від 31.12.2017, №172 від 31.10.2017, №459 від 31.12.2017, №346 від 30.11.2017, № 347 від 30.11.2017, №525 від 31.12.2018, №436 від 30.11.2018, №438 від 30.11.2018, №522 від 31.12.2018, №521 від 31.12.2018, №516 від 31.12.2018, №517 від 31.12.2018, №518 від 31.12.2018, №515 від 31.12.2018, №514 від 31.12.2018, №520 від 31.12.2018, №519 від 31.12.2018, №513 від 31.12.2018, №526 від 31.12.2018, №524 від 31.12.2018, №55 від 10.01.2019.

Вважаючи вказане податкове-повідомлення протиправним позивач 12.08.2019 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою № 33878/6, у якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.07.2019 № .

За результатами розгляду скарги позивача Державною податковою службою України було прийнято рішення від 07.10.2019 № 4603/6/99-00-08-05-05, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № , позивач звернувся до суду вимогою про визнання протиправним та скасування останнього.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2020 по справі №640/21811/19, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Пресс Альянс» задоволено повністю.

Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2020 по справі №640/21811/19 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року - скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Поряд з цим, 23.05.2020 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466-ІХ).

В подальшому, 08.08.2020 набрав чинності Закону України від 14.07.2020 №786-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців», яким внесено зміни до абзацу першого пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

У зв`язку з внесеними змінами до законодавства, товариство з обмеженою відповідальністю «Пресс Альянс» 29.10.2020 звернулось до відповідача з заявою за вих. №29/10/2020-1 (зареєстрована відповідачем 30.10.2020 за вх. №116642/10), в якій просило здійснити перерахунок суми штрафу за податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № та надіслати нове податкове повідомлення-рішення з сумою штрафу, визначеною пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Рішенням від 27.11.2020 №10/26-15-04-10-14 про результати розгляду заяви щодо здійснення перерахунку суми штрафу, Головне управління ДПС у м. Києві відмовило позивачеві у здійсненні запитуваного перерахунку.

31.12.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» отримало від відповідача податкову вимогу від 21.12.2020 №59468-13 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 20 494, 01 грн та рішення від 21.12.2020 №59468-13 про опис майна у податкову заставу.

Вважаючи, що Головне управління ДПС у м. Києві мало здійснити перерахунок грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № з врахуванням пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, проте таких дій не вчинило, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі щодо реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно абзацу 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Абзацом 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній починаючи з 01.01.2017) передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.07.2019 №) встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у справі №640/21811/19, системний аналіз статей 192, 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Водночас, 23.05.2020 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466-ІХ).

Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців" від 14.07.2020 №786-IX (далі - Закон №786-IX, набрав чинності 08.08.2020) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр "відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу" доповнено словами "та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної", а слова і цифри "до 31.12.2019" замінено словами "до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або"; в абзаці першому цифри і слова "2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень" замінено цифрами і словами "1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень".

Суд зазначає, що такий підхід законодавця загалом відповідає принципу "доброго врядування" і "належної адміністрації" в світлі практики ЄСПЛ.

Так, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності законом № 466-ІХ, за наведених у цій же нормі умов.

Внесення змін Законом №786-IX до наведеної норми підтверджує послідовний підхід законодавця, за яким платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного суду від 10.09.2020 у справі № 520/3188/19 та від 15.07.2021 у справі №580/2729/19.

У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Таким чином, на даний час чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до набрання чинності Законом №466-ІХ за наведених у цій же нормі умов.

Отже, з огляду на зміну правового регулювання спірних правовідносин необхідно встановити статус штрафних санкцій, а саме: є вони узгодженні або ні станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", що є ключовими для вирішення цієї справи.

Так, положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відтак, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаються грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому, воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, законодавцем не передбачено.

Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме: для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Зазначений правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №520/3188/19.

Як встановлено судом під час розгляду справи, станом на 23.05.2020 - дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № було неузгодженим, оскільки адміністративна справа щодо визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення перебувала на розгляді в Шостому апеляційному адміністративному суді і лише 30.09.2020 судом було прийнято постанову, якою скасовано рішення суду першої інстанції.

Окрім того, грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № станом на 23.05.2020 позивачем сплачено не було.

Таким чином, враховуючи, що станом на 23.05.2020 грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № було не узгоджено та не сплачено позивачем, то на переконання суду, зазначаючи про відсутність підстав для здійснення перерахунку податкового повідомлення-рішення від 31.07.2019 № відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення такого перерахунку.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у місті Києві щодо нездійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням - рішенням від 31.07.2019 № , відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Як наслідок, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов`язання Головне управління ДПС у місті Києві () здійснити перерахунок суми штрафу застосованого до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» згідно з податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № , з урахуванням розміру штрафу, встановленого пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача надіслати (вручити) позивачу нове податкове повідомлення-рішення з перерахованою сумою штрафів, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи їх передчасність.

Що стосується вимог про скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у місті Києві № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про сплату податкового боргу на суму 20 494,01 грн, та рішення № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про опис майна у податкову заставу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пункт 88.1 статті 88 ПК України визначає, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Як встановлено судом вище, сума грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № станом на 23.05.2020 була неузгодженою, а тому суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок такої суми.

Враховуючи, що сума податкового боргу виникає з обставин нарахування податкових зобов`язань, в даному випадку за податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 №, яке наразі підлягає перерахунку, податкова вимога Головного управління ДПС у місті Києві № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про сплату податкового боргу на суму 20 494,01 грн не може вважатись правомірною, оскільки визначена в ній сума підлягає перерахунку.

Як насідок, враховуючи, що відповідно до статті 88 Податкового кодексу України, рішення про опис майна у податкову заставу є похідним від обставин виникнення податкового боргу, то рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про опис майна у податкову заставу теє підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4 540, 00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 3 405,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо нездійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням - рішенням від 31.07.2019 № , відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

3. Зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у місті Києві здійснити перерахунок суми штрафу застосованого до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» згідно з податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № , з урахуванням розміру штрафу, встановленого пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

4. Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про сплату податкового боргу на суму 20 494,01 грн та рішення № 59468-13 від 21 грудня 2020 року про опис майна у податкову заставу.

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСС АЛЬЯНС» (адреса: 02660, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 11, корпус Б, ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова