Справа № 640/1105/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Київ № 640/1105/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс"

до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в такій реєстрації ПН/РК в ЄРПН №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року про відмову в реєстрації податкових накладних №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, №50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс"; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних накладні №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, 50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс" днем їх первинного подання; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в оскаржуваних рішеннях №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року не вказано, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, №50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому зазначає, що ним було подано до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві первинні бухгалтерські документи, які підтверджують реальне виконання фінансово-господарських операцій, в результаті яких було виписано зазначені накладні, проте за наслідком розгляду таких документів прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних. На думку позивача, вказане свідчить про необґрунтованість оскаржуваних рішень, що є підставою для їх скасування та, як наслідок, зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року замінено відповідача з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України та залучено Головне управління Державної податкової служби в місті Києві до участі у розгляді даної справи в процесуальному статусі співвідповідача.

Від відповідачів відзиви на позов до Окружного адміністративного суду міста Києва не надійшли.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс" виписано та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, 50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року, які доставлені до контролюючого органу, документи прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено відповідними квитанціями. Підставами зупинення реєстрації згадуваних податкових накладних визначено те, що податкові накладні відповідають вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». У зв`язку з чим, платнику податків запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

Судом встановлено, що позивачем направлено повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено.

За результатом розгляду поданих позивачем пояснень та документів Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийняті рішення №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року, якими відмовлено в реєстрації згадуваних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податків копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Незгода позивача з вказаним вище рішеннями Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 цього Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 оку в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений в Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1246, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

За правилами пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (далі - Порядок № 117, в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з пункту 6 Порядку № 117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 117 у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку № 117 визначено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Листом Державної фіскальної служби України № 959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року визначені Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій.

Листом в.о. голови Державної фіскальної служби України О. Власовим № 4065/99-99-07-05-04-18 від 05 листопада 2018 року затверджені Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій.

Критерії, визначені у листі № 4065/99-99-07-05-04-18 від 05 листопада 2018 року, тотожні Критеріям, визначеним у листі № 959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій» платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Відповідність платника податку Критеріям ризиковості платників податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Інформація про внесення/виключення платника податку до/з переліку ризикових платників податків, відповідно до пунктів 1.1-1.6 цих Критеріїв, стає доступною платнику в Електронному кабінеті.

Відповідно до вимог пунктів 12 та 13 Порядку № 117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу зазначеної норми Порядку № 117 слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного переліку документів, яких не вистачає для підтвердження реальності господарських операцій.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Згідно пункту 16 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 117 ДФС розміщує та постійно оновлює на своєму офіційному веб-сайті відомості щодо засобів електронного зв`язку ДФС, якими можуть подаватися письмові пояснення та копії документів.

Пунктом 18 Порядку № 117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Згідно з пунктом 19 Порядку № 117 комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Положеннями пункту 20 Порядку № 117 визначено, що зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як зазначено вище, відповідно до квитанції реєстрацію податкової накладної позивача зупинено, оскільки остання відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Відтак, негативні наслідки для платника податків у розглянутій справі настали у зв`язку із застосуванням відповідачем «Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій», встановлених листами ДФС України № 4065/99-99-07-05-04-18 від 05 листопада 2018 року, № 959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року, які не відносяться до нормативних актів та не можуть встановлювати нові правила поведінки для платника податку або обмежувати існуючі.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною п`ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19) зазначив, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Крім того, відповідачем запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування. Однак, відповідачем мало місце порушення вимог Порядку № 117, оскільки у вказаних квитанціях чітко не зазначено, які саме копії документів пропонується надати позивачу, які в свою чергу були б достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (додаток 2 до вказаного Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені вказаною формою рішення), мають бути підкреслені.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З вказаного вбачається, що рішення комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, яка узгоджується із фактичними даними.

Проте, оскаржувані рішення №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року про відмову в реєстрації поданих позивачем податкових накладних не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною їх прийняття є ненадання копій первинних документів.

Разом з тим, в оскаржуваних рішеннях рядок Додаткова інформація містить лише прочерк, не визначаючи, які саме копії документів має надати платник податків.

Щодо аналізу господарських операцій між позивачем та його контрагентом в даній справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Судом встановлено, що у порядку, визначеному пунктом 16 Порядку № 117, позивачем були надані контролюючому органу пояснення та копії первинних бухгалтерських документів щодо реальності здійснення господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, 50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року, що не спростовано відповідачами та підтверджується матеріалами справи.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням про відмову в реєстрації податкових накладних суд зазначає, що такі рішення є необґрунтованими, з їх змісту не вбачаються дійсні та об`єктивні підставі для відмови у реєстрації податкових накладних, що підтверджували б відсутність у платника податків права на відображення у податковому обліку з ПДВ заявлених операцій, а, отже, й підтверджували б правомірність відмови в такій реєстрації. Наявність таких обставин судом з матеріалів справи також не встановлено.

Таким чином, оскаржувані рішення №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування не відповідають вимогам пункту 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесені контролюючим органом не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин та враховуючи той факт, що рішення про відмову у реєстрації податкових накладних №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року визнано судом протиправним та скасовано, з урахуванням положень пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, а також абзацу 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, 50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року датою їх фактичного отримання контролюючим органом.

Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену вище податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та є належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконали, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс" задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації №1077141/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110523/42357044 від 18 березня 2019 року, №1083418/42357044 від 21 лютого 2019 року. №1110529/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110525/42357044 від 18 березня 2019 року, №1174002/42357044 від 28 травня 2019 року, №1110524/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077147/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1110531/42357044 від 18 березня 2019 року, №1110530/42357044 від 18 березня 2019 року, №1077364/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077365/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077145/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1077361/42357044 від 14 лютого 2019 року, №1083422/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083425/42357044 від 21 лютого 2019 року,№1083421/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1082498/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174006/42357044 від 28 травня 2019 року, №1082499/42357044 від 04 червня 2019 року, №1174004/42357044 від 28 травня 2019 року, №1174003/42357044 від 28 травня 2019 року, №1083424/42357044 від 21 лютого 2019 року, №1083417/42357044 від 21 лютого 2019 року.

3.Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №12 від 06 грудня 2018 року, №15 від 14 січня 2019 року, №16 від 14 січня 2019 року, №18 від 14 січня 2019 року, №19 від 14 січня 2019 року, №20 від 14 січня 2019 року, №21 від 14 січня 2019 року, №22 від 10 грудня 2018 року, №22 від 14 січня 2019 року, №23 від 14 січня 2019 року, №24 від 14 січня 2018 року, №25 від 14 січня 2018 року, №27 від 10 грудня 2018 року, №32 від 10 грудня 2018 року, №45 від 21 січня 2019 року, №46 від 23 січня 2019 року, №48 від 24 січня 2019 року, №49 від 24 січня 2019 року, №50 від 24 січня 2019 року, №51 від 24 січня 2019 року, №53 від 29 січня 2019 року, №54 від 29 січня 2019 року, №67 від 19 грудня 2018 року, №17 від 14 січня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс" датою їх фактичного подання.

4.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнбоу Компонентс" (03169, місто Київ, проспект Московський, будинок 2Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) судовий збір в сумі 50 448 (п`ятдесят тисяч чотириста сорок вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко