Справа № 580/5635/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року справа № 580/5635/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мельник Т.В.,

представника позивача - Юрченка В.О. (згідно з ордером),

представника відповідачів - Пакліної В.В. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ГОЛДЕН ЛЕНД" до Головного управління ДПС у Черкаській області, ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

05.08.2021 ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ГОЛДЕН ЛЕНД" (19241, Черкаська обл., Жашківський р-н, село Пугачівка, вулиця Івана Франка, будинок 38; ) (далі - позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235) (далі - відповідач 1), ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (04053, місто Київ, Львівська Площа, будинок 8; ) (далі - відповідач 2) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2021 № (далі - ППР).

Додатково просив судові витрати стягнути з відповідача 1 за рахунок його бюджетних асигнувань.

В обґрунтування зазначено, що відповідач 1 безпідставно та всупереч закону прийняв вказане вище рішення. Стверджує, що не допустив податкового порушення та отримане від постачальника пальне відразу заправив у автомобілі та механізми, які виконували польові роботи, що не вважається зберіганням пального відповідно до роз`яснення відповідача 2.

Ухвалою суду від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23 вересня 2021 року о 12год. 00 хв. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення про поштове вручення вказану ухвалу відповідач отримав 16.08.2021, а позивач - 06.08.2021.

20.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позов з проханням у задоволенні позову відмовити повністю. Стверджує, що оспорюване рішення виніс з дотриманням вимог закону із-за допущення позивачем податкового порушення у формі зберігання пального для власного споживання без отримання відповідної ліцензії.

У підготовчому провадженні суд долучив всі подані сторонами докази.

23.09.2021 ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 06 жовтня 2021 року о 14:30 год.

Ухвалою від 06.10.2021 суд відклав розгляд адміністративної справи та призначив судове засідання на 03 листопада 2021 року об 11:00 год.

03.11.2021 ухвалою суд відклав розгляд адміністративної справи та призначив судове засідання на 05 листопада 2021 року о 11:30 год.

У відкритих судових засіданнях представники сторін підтримали свої правові позиції, викладені в письмових заявах до суду.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до копії виписки з ЄДРПОУ позивач зареєстрований 03.04.2013 як юридична особа. Основний вид діяльності «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».

Відповідач 1 видав наказ від 05.03.2021 №364-п про проведення його фактичної перевірки тривалістю 10 діб за період діяльності з 01.07.2019 до 18.03.2021 за місцями фактичного провадження діяльності: Черкаська обл., Жашківський р-н., с.Пугачівка, вул. Івана Франка, буд.38,- з питань дотримання вимог законодавства щодо обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів за місцем фактичного здійснення діяльності. В обґрунтування зазначено про виконання вимог підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, підп.75.1.3 п.75.1 ст.75, підп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі наказу та направлень на перевірку від 05.03.2021 №493/23-00-07-0719, №494/23-00-07-0719, №495/23-00-07-0719 головні державні ревізори-інспектори Артем СОТУЛЕНКО, Ігор ГАЙДАЙ, Артем СИВАК здійснили фактичну перевірку позивача за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Черкаська обл., Жашківський р-н., с.Пугачівка, вул. Івана Франка, буд.38,- про що склали акт від 19.03.2021 №1991/23-00-07-0717/38535882 (далі - Акт).

В Акті зазначено, що керівник позивача Шерстюк Григорій Петрович отримав копію наказу на проведення перевірки та підписав відповідні направлення. Також під час перевірки складено письмове звернення про зобов`язання позивача надати копії завірених документів.

На вимогу щодо надання письмових пояснень відповідно до вказаного вище наказу позивач супровідним листом направив пояснення, документи, описані на 195 аркушах, які представник відповідача 1 отримав 18.03.2021.

В описовій частині Акту вказано про встановлення фактичною перевіркою наступних фактів. За період з 01.04.2020 до 11.03.2021 позивач отримував дизельне пальне від ТОВ «ЕРДОЛ» () згідно з договором поставки нафтопродуктів від 10.09.2020 №10-09-2020. Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) (далі - ТТН) від 16.09.2020 №300 форми №1-ТТН (нафтопродукт) ТОВ «ЕРДОЛ» () автомобілем з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з причепом з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 відвантажено позивачу 17239л дизельного пального за адресою: Черкаська обл., Жашківський р-н., с.Кривчунка. Відвантаження пального здійснювалося з 08 год 00 хв до 10 год 00 хв 16.09.2020. Відповідно до ТТН від 17.09.2020 №302 форми №1-ТТН (нафтопродукт) ТОВ «ЕРДОЛ» () автомобілем з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 з причепом з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 відвантажило позивачу 18240л дизельне пальне за адресою: Черкаська обл., Жашківський р-н., с.Кривчунка. Відвантаження пального здійснювалося з 16 год 00 хв до 22 год 00 хв 17.09.2020. Згідно з завіреними копіями лімітно-забірних карток №№1-9 протягом періоду з 16.09.2020 до 21.09.2020 позивач здійснював заправку техніки та транспортних засобів для власних потреб дизельним паливом. Позивач зберігав дизельне паливо на території підприємства. Ліцензію на право зберігання пального не отримав. Додатково зазначено, що інші питання, що не були відображені в Акті, можуть бути перевірені під час проведення перевірок відповідно до ст.ст.77-80 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями.

Зазначені обставини відповідач 1 кваліфікував порушенням позивачем ч.1 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями). Згідно з прикінцевими положеннями Акту до нього додані копії документів, наданих позивачем на 195 арк., письмове звернення про надання документів 1 арк.

19.03.2021 головні державні ревізори-інспектори Артем СОТУЛЕНКО, Ігор ГАЙДАЙ склали акт №130/23-00-07-0722 відмови від підписання матеріалів перевірки, в якому зазначили, що після ознайомлення із Актом перевірки керівник позивача ОСОБА_1 відмовився від підписання матеріалів перевірки.

31.03.2021 позивач подав відповідачу 1 заперечення вих.№1, в якому повідомив, що в Акті відсутня інформація про адресу зберігання пального, земельну ділянку (територію), на якій виявлено зберігання пального (місце розташування, площа і т.і), ємності, в яких зберігалось пальне (вид, об`єм, місцезнаходження) або приміщення, де зберігалось пальне (тип, площа, наявність правовстановлюючих документів тощо), кількість пального, яке зберігалось, періоди протягом яких зберігалось пальне, спосіб зберігання пального та подальшого використання пального після його зберігання, а також інші відомості, якими б підтверджувалась обставина зберігання пального позивачем. Придбавши дизельне пальне у ТОВ «ЕРДОЛ» та зливши його у баки транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, позивач не вчинив порушення податкового законодавства в частині ліцензування діяльності і зберігання пального. Просив врахувати вказані заперечення до Акту та прийняти висновок про відсутність у діях господарства порушень чинного законодавства України.

13.04.2021 відповідач листом №7281/6/23-00-07-0714/38535882 повідомив, що за результатами розгляду його заперечень комісія вирішила залишити висновки Акту без змін.

Тому прийняте ППР від 16.04.2021 №, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 500000,00грн за порушення вимог ч.1 ст.15 вказаного вище Закону (далі - спірне ППР).

Позивач оскаржив його в адміністративному порядку до відповідача 2. Однак скаргу залишено без задоволення рішенням №17056/6/99-00-06-03-02-06.

Тому позивач звернувся з позовом до суду.

Абзац другий ст.19 Конституції України встановлює обов`язок органів державної влади та її посадових і службових осіб діяти виключно в межах, порядку та спосіб, що визначені законом.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підп. 80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені ст. 81 ПК України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав дія їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів направлення на проведенні такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Порушень вказаних норм не встановлено.

Згідно з нормами абзацу першого ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - ЗУ №481/95-ВР), щодо порушення якої винесене спірне ППР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Крім того окремі норми вказаної статті передбачають.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом семи календарних днів від дня подання заяви. Ведення Єдиного реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі.

Відповідно до ст.1 ЗУ №481/95-ВР Єдиний державний реєстр місць - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Отже, умовою отримання ліцензії є саме облаштування місця для зберігання пального.

Постановою Кабміну від 05.08.2015 року №609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» органами ліцензування із зберігання пального визначено територіальні органи ДПС.

Абзац перший ст.17 ЗУ №481/95-ВР встановлює, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Отже, застосований розмір штрафної санкції у спірному ППР відповідає вимозі закону.

Водночас для перевірки кваліфікації встановлених податковою перевіркою фактів, як порушення, суд урахував основні визначення, передбачені ст.1 ЗУ №481/95-ВР.

Зокрема, місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Отже, отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей, що обумовлене визначенням термінів «місце зберігання пального», «зберігання пального», так з переліку документів, які необхідно надати для отримання ліцензії на право зберігання пального (ст.17) (надати такий перелік документів для пересувних ємностей та транспортних засобів неможливо, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Відповідно до підп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Крім того, відповідно до абзацу десятого підп.14.1.6-1.п.14.1 ст.14 ПК України не є акцизним складом пересувним паливний бак транспортного засобу.

В Акті зазначено виключно 2 факти придбання позивачем дизельного пального за двома ТТН та їх використання позивачем у власній господарській діяльності в різні дати згідно з лімітно-забірними картками, що не заперечує позивач. Водночас під час податкової перевірки, що за видом її призначення була саме фактичною, а не документальною, не було встановлено факту зберігання позивачем пального, а саме місць зберігання, тривалості зберігання, наявності на час перевірки будь-яких його залишків. Письмові пояснення позивача для такої перевірки та додані документи (лімітно-забірні картки, бухгалтерські довідки та подорожні листи) підтверджували використання пального шляхом заливу в баки автомобілів і сільськогосподарської техніки, які знаходяться в оренді та на праві приватної власності позивача, їх безпосереднє використання для польових робіт (оброблення землі, внесення мінеральних добрив у використовувані позивачем земельні ділянки, збір урожаю кукурудзи восени), а відповідачем не спростовані в жоден з можливих способів. Натомість, висновки зроблені виключно з отриманих документів щодо придбання та використання.

Фактичною згідно з підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Водночас, абзацом першим підп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, саме фактична перевірка надає можливість вчинити дії без попередження платника з безпосереднього виявлення фактів ведення господарської діяльності та перевірити їх належну фіксацію у бухгалтерських і податкових документах платника податку.

Матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, визначені в ст.83 ПК України. Зокрема, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

документи, визначені цим Кодексом;

податкова інформація;

експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;

судові рішення;

податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Тобто, відповідачі зобов`язані для висновків податкової перевірки аналізувати отримані від платника документи та зазначити з посиланням на норми чинного законодавства підстави та факти, із-за яких не беруть їх до уваги.

Державна податкова служба України у податковій консультації від 01.10.2019 №525/6/99-00-04-01-01-15/ІПК зазначила, що пальне, що придбавається та заливається до паливного баку транспортного засобу не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки таке зберігання не передбачено Законом №481. Також в індивідуальній податковій консультації від 15.06.2020 №2422/6/99-00-09-01-02-06/ІПК серед іншого зазначила, що паливний бак фарбувальної камери не є акцизним складом та не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки даний технологічний пристрій не є нерухомим майном та не має чіткої прив`язки до місця (території) згідно із Законом.

Оскільки позивач не заперечує факту придбання пального, а заперечує факт його зберігання на момент проведення перевірки з мотивів, що пальне відразу ж використане у його господарській діяльності - для заправки сільськогосподарської техніки, що ним використовується, на підтвердження чого надано заяви форми 20-ОПП, договори, акти виконаних робіт (надання послуг), зважаючи на привід призначеної перевірки позивача, мету та призначення фактичної перевірки, відмінність її завдань від документальної виїзної, посадові особи відповідача 1 зобов`язані робити висновки про її результати виключно на підставі встановлених ними конкретних фактів (подій) і обставин та документів, у т.ч. наданих платником, у т.ч. в контексті можливості застосування вказаних вище податкових консультацій про те, що для зберігання пального в ємності бака не потребує отримання ліцензії. Натомість відповідач 1 обмежився встановленим із двох ТТН фактом кількості та дати придбаного пального, датами використання пального, що вказані у лімітно-забірних картках. Адресовані йому позивачем письмові пояснення містили відомості про кількість, дати та види транспортних засобів, в паливні баки яких залите пальне, дат виконання польових робіт, тобто, процес використання палива. Подані йому заяви форми 20-ОПП 20.11.2019, 20.01.2021 підтверджують використання транспортних засобів та механізмів, що за технічними характеристиками використовують дизельне пальне. Проте під час фактичної перевірки та оформлення її результатів відповідач 1 не надав їм оцінки, не перевірив факти стверджуваного споживання пального, не надав тому оцінку. Податковою перевіркою не встановлено стаціонарних ємностей зберігання пального. Відсутність встановлення відповідачем конкретного факту (події) зберігання пального позивачем підтверджує неповноту проведення фактичної перевірки та обґрунтування висновків на підставі суб`єктивних непідтверджених припущень.

Фактів, які в сукупності становлять передбачений ч.1 ст.15 ЗУ №481/95-ВР склад порушення, фактичною податковою перевіркою не встановлено та не підтверджено сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності оспорюваного рішення, під час перевірки не з`ясував обставин фізичного зберігання позивачем пального у спірних правовідносинах з урахуванням напрямків господарської діяльності позивача та наявної у користуванні позивача техніки, допустив помилкове ототожнення в контексті вимог ст.ст.1, 15 ЗУ №481/95-ВР господарської операції із придбання, зберігання в баках транспортних засобів і використання пального із фізичним зберіганням пального в ємностях баків.

Проаналізувавши в сукупності вид господарської діяльності позивача, повідомлення форми 20-ОПП про основні засоби, що використовуються ним, відомості лімітно-забірних карток та подорожніх листів для водіїв, долучені акти оренди та лізингу, у т.ч. акти приймання-передачі та платіжні документи для позивача, підтверджується використання ним транспортних засобів і механізмів, що використовують дизельне пальне за призначенням у процесі ведення зареєстрованого виду господарської діяльності протягом осені 2019 року. Отже, отримавши відомості про використання пального в інші дати, аніж дати приймання, ревізори під час складання акту податкової перевірки зобов`язані врахувати надані платником (позивачем) документи щодо безпосереднього його використання в основній господарській діяльності та аргументувати мотиви, з яких відповідні відомості платника, на їх думку, не відповідали дійсності. Однак такого обов`язку не відповідачем 1 не дотримано.

Отже, наявність податкового порушення, за яке прийняте спірне ППР, не підтверджене. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тобто, відповідне спірне ППР протиправне та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.ст.132-139 КАС України, суд дійшов висновку, що підтверджена квитанцією від 03.08.2021 №0.0..1 сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 7500,00 грн за звернення з позовною заявою дло суду, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, який допустив безпосереднє порушення заявленого права позивача.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ГОЛДЕН ЛЕНД" (19241, Черкаська обл., Жашківський р-н, село Пугачівка, вулиця Івана Франка, будинок 38; ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235) від 16.04.2021 №.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235) на користь ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ГОЛДЕН ЛЕНД" (19241, Черкаська обл., Жашківський р-н, село Пугачівка, вулиця Івана Франка, будинок 38; ) судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою в сумі 7500,00грн (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

У повному обсязі рішення виготовлене та підписане 15.11.2021.