Справа № 303/3836/21
Суддя: Монич В. О.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №303/3836/21
ряд.стат.звіту №140
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого-судді Монич В. О.

при секретарі Годьмаш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області старшого сержанта поліції Хильчук Володимира Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

11.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 11.04.2021 року серії ЕАН № 4054984 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що вважає вищевказану постанову винесеною незаконно та необґрутовано. Так, 11.04.2021 року позивачу без пропозиції ознайомитися та підписати, відповідачем було вручено оскаржувану постанову, з якої вбачається, що ніби то позивач порушив п.19.1.а ПДР України, а саме: керував транспортним засобом марки «ЗІЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп, о 22:05 годині, в темну пору доби без ближнього світла фар. Однак, вказані в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки позивач рухався з увімкненим ближнім світлом фар, а як виявилося на момент зупинки не працювала права передня фара, яка можливо перегоріла в процесі руху автомобіля, або зник контакт. Позивач звернув увагу відповідача на вказаний факт, але його заперечення не були взяті до уваги. Крім цього, позивачу не було роз`яснено його прав передбачених ст..268 КУпАП.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яку відповідачам направлено разом з копією позовної заяви та додатками до неї 20.04.2021 року.

10.11.2021 року відповідачем подано відзив на позов в якому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Як підстави своїх заперечень наводять те, що аргументи позивача не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Згідно з оскаржуваною постановою позивач 11.04.2021 року на автодорозі Київ-Чоп, о 22:05 годині керував транспортним засобом марки «ЗІЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби без ближнього світла фар, чим порушив п.19.1.а ПДР України. Згідно п.19.1.а ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. Як вказано в Конвенції про дорожній рух, Відень, 08.11.1968 року - «B период между наступлением темноты и рассветом, а также в любых других условиях, когда видимость недостаточна, например вследствие тумана, снегопада или сильного дождя, на движущемся транспортном средстве должны быть включены следующие фонари: на механических транспортных средствах и велосипедах с подвесным двигателем - фонарь (фонари) дальнего или ближнего света и задний габаритный фонарь (задние габаритные фонари) в зависимости от оборудования, предписываемого настоящей Конвенцией для транспортных средств каждой категории». Отже, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем вірно з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі передбаченому санкцією ч.2 ст.122 КУпАП, що є спів мірним виду та характеру вчиненого правопорушення. Вказане правопорушення фіксувалося на нагрудний відео реєстратор серії АМ 00019. Разом з цим, наголосили, що зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 30 діб, тому зважаючи на це відповідач не має можливості надати відеозапис події. Також, відповідачем наголошено на тому, що під час розгляду справи позивачем жодних заяв, чи клопотань подано не було.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, згідно ст.288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАС України скаргу на рішення (постанову) по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З постанови серії ЕАН № 4054984 від 11.04.2021 року вбачається, що 11.04.2021 року на автодорозі Київ-Чоп, о 22:05 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗІЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби без ближнього світла фар, чим порушив п.19.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП(а.с.5).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 32 Міжнародної Конференції «Про дорожній рух» ( Відень 1968 із змінами ) в будь яких умовах, коли видимість недостатня на транспорті, що рухається повинні бути включені світові прилади.

Відповідно до вимог п.19.1.а ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно приписів ч.2 ст.122 КУпАП особа підлягає адміністративній відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 122 КУпАП.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

При ухваленні рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Я вбачається з позовної заяви, позивач визнає те, що дійсно в момент зупинки на його автомобілі не працювала права передня фара, яка можливо перегоріла в процесі руху автомобіля, або зник контакт.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що фара на автомобілі перегоріла в процесі руху автомобіля, або зник контакт, оскільки він, як водій, спостерігаючи рівень освітлення його автомобілем проїзної частини, мав змогу усвідомлювати, що ближнє світло фар фактично не працює, що є порушенням п.19.1.а ПДР.

Крім того, п.2.3.а ПДР зобов`язує водія перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів, що на автомобілі позивача в момент зупинки не було увімкнено ближнього світла (вказана обставина визнається і позивачем), а отже факт правомірності прийнятої ним постанови серії ЕАН № 4054984 від 11.04.2021 року є доведеним. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області старшого сержанта поліції Хильчук Володимира Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 11.04.2021 року серії ЕАН № 4054984 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач : поліцейський 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області старший сержант поліції Хильчук Володимир Васильович, місцезнаходження за адресою: м.Житомир, вул.Покровська, 96.

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2021 року.

Головуючий В.О. Монич