Справа № 480/4254/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 р.Справа № 480/4254/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 18.06.21 року по справі № 480/4254/21

за позовом ОСОБА_1

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відповідач, Ковпаківський ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми)), в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору № 20907050 від 07.04.2020.

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) про стягнення виконавчого збору від 07.04.2020 ВП № 20907050.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно пункту 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого документа від 26.04.2021 зазначено про виведення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ ), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Частинами 5-9 ст. 27 Закону №1404-VІІІ визначено вичерпний перелік випадків коли виконавчий збір не стягується, що означає, що в усіх інших випадках (в тому числі і у справі, що розглядається) виконавчий збір підлягає стягненню. Вважає, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. Свої доводи апелянт підтверджує висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 30.05.2018 по справі №808/3791/16 та від 18.10.2018 у справі № 442/2670/17.

18.10.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми).

01.10.2021 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

05.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів , на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, дослідивши відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.

27.04.2010 Ковпаківський районний суд м. Суми у справі № 2-1835/2010 ухвалив рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) на користь ВАТ КБ «НАДРА» в особі філії ВАТ КБ «Надра» СРУ «Слобожанщина» заборгованості по кредитному договору від 08.04.2008 №10/2008/ НОМЕР_1 в сумі 55395,23 дол. США, що в еквіваленті, згідно офіційно встановленого курсу НБУ станом на 24.09.2009 (1 дол. США = 8,0068 грн) складає 443538,53 грн.

28.05.2014 по даній справі видано виконавчий лист № 2-1835 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» в особі філії ВАТ КБ «Надра» СРУ «Слобожанщина» заборгованості по кредитному договору від 08.04.2008 № 10/2008/ НОМЕР_1 в сумі 55395,23 дол. США, що в еквіваленті, згідно офіційно встановленого курсу НБУ станом на 24.09.2009 (1 дол. США = 8,0068 грн) складає 443538,53 грн.

11.08.2010 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 20907050 з примусового виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.05.2014 № 2-1835, стягувач - ВАТ КБ «НАДРА», боржник - ОСОБА_1 .

Водночас, за тим же виконавчим листом державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції 11.08.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 20906601, стягувач - ВАТ КБ «НАДРА», боржник - ОСОБА_2 .

У межах виконавчого провадження № 20906601 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у сумі 44353,85 грн.

В період з моменту відкриття виконавчого провадження № 20907050 до 07.04.2020 з позивача було примусово стягнуто 20 661,45 грн боргу за виконавчим листом та 2 295,72 грн виконав чого збору.

07.04.2020 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44353,85 грн.

В подальшому стягувач ПАТ КБ «НАДРА» відступив права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів за кредитним договором № 10/2008/27202001 ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».

ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», у свою чергу, відступило права вимоги TOB «ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН», а TOB «ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН» - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 є майновим поручителем за кредитним договором та солідарним боржником за виконавчим документом. Відбулося поєднання в одній особі боржника і кредитора, і зобов`язання за кредитним договором від 08.04.2008 № 10/2008/27202001 припинилося, а виконавчий лист № 2-1835 було виконано.

12.10.2020 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) Бондаренко В.О. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 20906601 відносно солідарного боржника ОСОБА_2 у зв`язку із його фактичним повним виконанням. У тому числі ОСОБА_2 сплатила виконавчий збір у сумі 44353,85 грн, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження.

26.04.2021 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) Бондаренко В.О. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 20907050 відносно боржника ОСОБА_1 , пунктом 2 якої виведено в окреме виконавче провадження залишок виконавчого збору.

26.04.2021 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) Бондаренко В.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 65275545 з примусового виконання по станови від 07.04.2020 ВП № 20907050 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 34808,64 грн.

Вважаючи, що приватним виконавцем в порушення вимог Закону №1404-VІІІ повторно стягується виконавчий збір за виконавчим провадженням № 20907050 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ ).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404 - VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

В той же час, відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

В силу положень ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно із статтею 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Отже, колегія суддів зазначає, що законодавством передбачено порядок погашення заборгованості солідарними боржниками. При цьому питання стягнення виконавчого збору з солідарних боржників окремо законодавством не врегульовано.

Водночас, аналіз статті 27 Закону №1404-VІІІ дає суду підстави для висновку, що основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума стягнення, а не кількість боржників у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи встановлено, що 12.10.2020 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) Бондаренко В.О. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 20906601 відносно солідарного боржника ОСОБА_2 у зв`язку із його фактичним повним виконанням. У тому числі ОСОБА_2 сплатила виконавчий збір у сумі 44353,85 грн, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження.

Разом з цим, 26.04.2021 старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) Бондаренко В.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 65275545 з примусового виконання по станови від 07.04.2020 ВП № 20907050 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 34808,64 грн.

При цьому, як встановлено колегією суддів, у виконавчому листі № 2-1835, виданому 28.05.2014, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» в особі філії ВАТ КБ «Надра» СРУ «Слобожанщина» заборгованості по кредитному договору від 08.04.2008 № 10/2008/27202001 в сумі 55395,23 дол. США, що в еквіваленті, згідно офіційно встановленого курсу НБУ станом на 24.09.2009 (1 дол. США = 8,0068 грн) складає 443538,53 грн.

Отже, фактично, у постанові про стягнення виконавчого збору від 07.04.2020 № 20907050 зазначено про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10 відсотків загальної суми, що підлягає стягненню у солідарному порядку. При цьому суд зазначає, що солідарним боржником є ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що виконання солідарного обов`язку зі сплати заборгованості, виключає наявність правових підстав для стягнення з кожного з солідарних боржників виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, оскільки ст. 27 Закону №1404-VІІІ передбачає стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, а не в розмірі 10 відсотків від указаної суми з кожного боржника. Відтак, у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови від 07.04.2020 № 20907050 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 34808,64 грн.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 30.05.2018 у справі № 808/3791/16, від 18.10.2018 у справі № 442/2670/17, колегією суддів не приймаються до уваги, так як в зазначених судових справах відсутнє солідарне стягнення суми виконавчого збору, оскільки боржник у виконавчому провадженні з виконання судового рішення є один, тоді як у цій справі їх декілька.

Отже, в даному випадку, є різними обставини, які досліджувались у вищезазначених справах, та які підлягають дослідженню у даній справі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при солідарному стягненні з декількох боржників, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 10 відсотків з кожного боржника незалежно від кількості таких боржників, є необґрунтованими та суперечать вимогам чинного законодавства України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надаючи оцінку мотивам та обґрунтуванням сторін у справі, суд керуючись частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у своєму рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що: "п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень."

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірної постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Ковпаківського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) про стягнення виконавчого збору від 07.04.2020 ВП № 20907050.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року по справі № 480/4254/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 15.11.2021 року