Справа № 480/5485/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 р.Справа № 480/5485/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 06.09.21 року по справі № 480/5485/21

за позовом Малого приватного підприємства "Рай"

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Мале приватне підприємство "Рай" (далі по тексту МПП «Рай», позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Сумській області, (далі по тексту Держпраці, відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Держпраці у Сумській області щодо не реєстрації об`єкта підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд. 6, м. Шостка, Сумська область;

- зобов`язати Управління Держпраці у Сумській області здійснити реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд. 6, м. Шостка, Сумська область за Малим приватним підприємством « РАЙ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність бездіяльності відповідача щодо не реєстрації АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область, як об`єкта підвищеної небезпеки, оскільки позивачем разом з повідомленням про результати повторної ідентифікації вказаного об`єкта було подано до Держпраці всі, визначені законодавством документи.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 по справі № 480/5485/21 адміністративний позов Малого приватного підприємства "Рай" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Держпраці у Сумській області щодо не включення об`єкта підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Зобов`язано Управління Держпраці у Сумській області включити об`єкт підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Стягнуто на користь Малого приватного підприємства "Рай" (вул. Шевченка, 45,м. Шостка, Шосткинський район, Сумська область, 41100, ідентифікаційний код 22595040) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області (вул. Горького, 28-б, м. Суми, Сумська область, 40000, ідентифікаційний код 39857622) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом дійсних обставин справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 по справі № 480/5485/21, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ідентифікація об`єкта підвищеної небезпеки непов`язана з експлуатацією об`єкта підвищеної небезпеки та подання суб`єктом господарювання декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки, такі твердження суперечать приписам Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки та Порядку декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, з аналізу положень яких, можна дійти висновку, що провести ідентифікацію АЗС за адресою: вул. Некрасова, 6, м.Шостка, Сумська область, 41100, як об`єкта підвищеної небезпеки, та подати до Управління декларацію безпеки повинен той суб`єкт господарської діяльності, який здійснює експлуатацію даного об 'єкта. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції, зобов`язуючи Управління включити об`єкт підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова, буд. 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, втрутився в дискреційні повноваження Управління, оскільки Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956, передбачив декілька варіантів поведінки Управління, серед яких відповідач може обирати один з варіантів, за умов настання певних обставин, що і було зроблено в даному випадку.

Позивач, в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Крім наведення висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, які позивач вважає законними та обгрунтованими, зазначив про помилковість твердження відповідача про те, що його повноваження у спірних правовідносинах є дискреційними, з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено альтернативних повноважень відповідача реєструвати чи не реєструвати об`єкт підвищеної небезпеки за умов подання повної інформації про його ідентифікацію.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без його участі.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2020 Мале приватне підприємство «РАЙ» звернулось до Управління Держпраці у Сумській області з листом № 84, в якому просило відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки" розглянути повідомлення про результати повторної ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки (АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область) та зареєструвати Декларацію об`єкта підвищеної небезпеки (а.с. 11).

До вказаного листа позивач додав повідомлення про результати повторної ідентифікації ОПН від 16.09.2020 та розрахунково-пояснювальну записку визначення класу небезпеки ОПН (а.с.6-10).

Листом від 19.10.2020 № 7997/18-27/09/2020 відповідач повідомив позивача, що йому необхідно додати до декларації безпеки передбачені додатки, а саме: нотаріально завірені копії свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта господарювання, передбачених законодавством дозволів та ліцензій, а також договору страхування цивільної відповідності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно аваріями на об`єкті (об`єктах) підвищеної небезпеки, після чого управління повернеться до реєстрації об`єкта підвищеної небезпеки. Додатково наголосив, що відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» декларацію безпеки готує і подає до місцевих органів виконавчої влади суб`єкт господарювання, який планує експлуатацію об`єкта підвищеної небезпеки (а.с. 13).

Листом від 09 листопада 2020 року № 15 (а.с. 13) позивачем були надані відповідачу наступні документи: нотаріально завірена копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.02.2018 та копія договору добровільного страхування № FO-00838307 від 03.11.2020.

11.12.2020 відповідач листом № 12106/18-27/09/2020/10613 повідомив позивача, що відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» декларацію безпеки готує і подає до місцевих органів виконавчої влади суб`єкт господарювання, який планує експлуатацію об`єкта підвищеної небезпеки. Також, відповідно до Додатку до Порядку декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», до декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки (АЗС по вул. Некрасова, буд. 6, м. Шостка, Сумська обл.) не додано наступні нотаріально завірені копії: передбачених законодавством дозволів та ліцензій; договору страхування цивільної відповідальності суб`єкті з господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно аваріями, на об`єкті підвищеної небезпеки (а.с. 14).

24 грудня 2020 року позивачем було направлено лист № 18 (а.с. 15) на адресу відповідача із долученням наступних документів: оригінал договору № FO-00838307 від 03.11.2020, нотаріально завірена копія ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 1900153, видана ТОВ "Дорпостач", нотаріально завірена копія дозволу № 139.19.74 на виконання робіт у вибухопожежонебезпечних зонах, виданого ТОВ "Дорпостач", нотаріально завірена копія дозволу № 159.19.74 на експлуатацію обладнання призначеного для експлуатації (застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі, виданого ТОВ "Дорпостач", нотаріально завірена копія дозволу № 527.19.74 на експлуатацію обладнання призначеного для експлуатації (застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі, виданого ТОВ "Дорпостач".

Станом на час розгляду цієї справи Управління Держпраці у Сумській області не включило об`єкт підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, що визнається обома сторонами по справі.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення об`єкту підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Держпраці у Сумській області безпідставно протягом 30 робочих днів не включило АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, враховуючи, що Мале приватне підприємство «РАЙ» подало до Управління Держпраці у Сумській області повідомлення про результати повторної ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки за формою ОПН-1, у якому зазначило повну інформацію про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. У зв`язку з чим дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде зобов`язання відповідача включити об`єкт підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин.

Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 затверджено Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки (далі - Порядок ідентифікації), відповідно до пункту 3 якого, суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації.

Відповідно до пункту 18 Порядку ідентифікації суб`єкт господарювання складає повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 (додаток 1) і надсилає його у двотижневий термін відповідним територіальним органам Держпраці, ДСНС, Держекоінспекції, державної санітарно-епідеміологічної служби, Держархбудінспекції, а також відповідній місцевій держадміністрації або виконавчому органу місцевої ради (далі - уповноважені органи).

Згідно із пунктами 19, 20 Порядку ідентифікації суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є об`єкти підвищеної небезпеки, проводить у шестимісячний строк їх повторну ідентифікацію у разі: зміни умов виробництва, номенклатури небезпечних речовин або їх кількості; внесення змін до законодавства у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; будівництва в прилеглих районах нових об`єктів, якщо це впливає на зміст відомостей, наведених у повідомленні про результати ідентифікації; зміни власника об`єкта.

У разі проведення повторної ідентифікації суб`єкт господарювання повідомляє у двотижневий термін уповноважені органи про зміни порівняно з попередньою ідентифікацією. Інформація подається тільки за тими розділами повідомлення форми ОПН - 1, в які вносилися зміни.

Згідно із пунктами 22-24 Порядку ідентифікації уповноважені органи ведуть облік об`єктів підвищеної небезпеки на підставі повідомлень про результати ідентифікації.

Державний реєстр об`єктів підвищеної небезпеки веде Держпраці (додаток 2). Включення об`єкта підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється протягом 30 робочих днів після подання суб`єктом господарювання до територіального органу Держпраці повідомлення про результати ідентифікації.

У разі надання суб`єктом господарювання неповної інформації про результати ідентифікації, що передбачена повідомленням форми ОПН-І, Держпраці письмово повідомляє про це суб`єкта господарювання. Реєстрація об`єкта підвищеної небезпеки проводиться протягом 30 робочих днів після надання суб`єктом господарювання необхідних матеріалів.

Держпраці не може вимагати інформацію та документи, не передбачені цим Порядком.

Відповідно до листа Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 22.03.2013 №2750/0/6.2-16/6/13 «Про ідентифікацію об`єктів підвищеної небезпеки» ідентифікація проводиться суб`єктом господарювання самостійно або із залученням відповідних фахівців (за його бажанням). Результати ідентифікації не потребують експертизи.

З аналізу наведених норм слідує, що підставою для включення Управлінням Держпраці об`єкту підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки є надходження від суб`єкта господарювання повідомлення про результати ідентифікації (проведеної суб`єктом господарювання самостійно або із залученням відповідних фахівців), яке містить повну інформацію про її результати.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем 17.09.2020 було подано до відповідача повідомлення про результати повторної ідентифікації об`єкту підвищеної небезпеки автомобільної заправної станції, яка знаходиться за адресою вул. Некрасова, м. Шостка, Сумська область, що перебуває у приватній власності Малого приватного підприємства «РАЙ». Організація, що провела ідентифікацію Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське підприємство «Укрінжпроект» (а.с. 6-7).

До вказаного повідомлення позивачем було додано розрахунково-пояснювальну записку «Визначення класу небезпеки об`єктів підвищеної небезпеки» автомобільної заправної станції, яка знаходиться за адресою вул. Некрасова, м. Шостка, Сумська область (а.с. 8-10).

Отримавши вказане повідомлення, відповідач направив МПП «РАЙ» листа від 19.10.2020, в якому, посилаючись на ст. 10 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» та п.5 Порядку декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», вказав позивачу на необхідність подання до декларації безпеки передбачених вказаними нормами додатків, а саме нотаріально завірених копій свідоцтв про державну реєстрацію суб`єкта господарювання, передбачених законодавством дозволів та ліцензій, а також договору страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно аваріями на об`єкті (об`єктах) підвищеної небезпеки, після чого Управління повернеться до реєстрації об`єкта підвищеної небезпеки. Додатково наголошено, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» декларацію безпеки готує і подає до місцевих органів виконавчої влади суб`єкт господарювання, який планує експлуатацію об`єкта підвищеної небезпеки.

У відповідь на вказаний лист, МПП «РАЙ» 09.11.2020 було надано відповідачу наступні документи: нотаріально завірена копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.02.2018 та копія договору добровільного страхування FO-00838307 від 03.11.2020.

Розглянувши надані позивачем документи, відповідач листом від 11.12.2020, посилаючись на ті ж норми права, що і в листі від 19.10.2020, повторно вказав позивачу на необхідність надання нотаріально завірених копії передбачених законодавством дозволів та ліцензій та договору страхування цивільної відповідальності суб`єкті з господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно аваріями, на об`єкті підвищеної небезпеки.

Тобто, зі змісту вказаних листів Держпраці слідує, що причиною невнесення відповідачем зазначеного позивачем у повідомленні об`єкту (автомобільної заправної станції, яка знаходиться за адресою вул. Некрасова, м. Шостка, Сумська область) до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки є ненадання останнім відповідного переліку документів, визначеного в наведених у вказаних листах нормативно-правових актах.

При цьому жодного зауваження до самого повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 від 16.09.2020, зокрема щодо повноти викладеної у ньому інформації про результати ідентифікації (що, з огляду на наведені вище норми права є єдиною підставою для невнесення органом об`єкту до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки), вказані листи не містять.

Посилання відповідача у листах, зокрема, на ненадання до Управління передбачених чинним законодавством дозволів та ліцензій на виконання робіт, пов`язаних з експлуатацією даного об`єкта, як того вимагає Порядок декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтується на хибному розумінні дійсних обставин справи та, відповідно, неправильному застосуванні до спірних відносин норм матеріального права, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, ідентифікація та облік об`єктів підвищеної небезпеки та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки є за своєю суттю різними процедурами, які, відповідно, регулюються різними Порядками.

Так, виходячи зі змісту Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, необхідною і достатньою умовою реєстрації об`єкта підвищеної небезпеки є подання суб`єктом господарювання, у власності або користуванні якого перебуває такий об`єкт, до територіального органу Держпраці повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1.

При цьому Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки не зобов`язує суб`єкта господарювання додавати до вказаного повідомлення будь-які дозволи чи ліцензії на виконання робіт.

Єдиною підставою, за якої орган Держпраці може не зареєструвати об`єкт підвищеної небезпеки, є надання суб`єктом господарювання неповної інформації про результати ідентифікації, що передбачена повідомленням форми ОПН-І, що, у спірних відносинах місця не мало.

Натомість, суть аргументів відповідача зводиться виключно до невідповідності поданої позивачем декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки вимогам Додатку 1 до Порядку декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що предметом спору у даній справі є саме реєстрація об`єкта підвищеної небезпеки в Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки, а не декларування безпеки об`єкта підвищеної небезпеки.

З огляду на викладене, враховуючи подання позивачем до Управління Держпраці у Сумській області повідомлення про результати повторної ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки (АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область) за формою ОПН-1, та відсутність з боку останнього будь-яких зауважень щодо повноти, зазначеної у ньому інформації про результати ідентифікації такого об`єкта, колегія суддів приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо невключення вказаного об`єкта підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, що в свою чергу зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління Держпраці у Сумській області включити об`єкт підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зор устатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких Управління Держпраці зобов`язане включити об`єкт до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, визначені п. 24 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки. Якщо такі умови наявні, орган повинен зареєструвати об`єкт підвищеної небезпеки. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу включити об`єкт підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки або письмово повідомити суб`єкт господарювання про надання ним неповної інформації про результати ідентифікації, що передбачена повідомленням форми ОПН-1. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Так, як встановлено вище, 17.09.2020 позивачем було подано до Управління Держпраці в Сумській області повідомлення про результати повторної ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки (АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область) за формою ОПН-1, до повноти, зазначеної в якому інформації про результати ідентифікації такого об`єкта, у відповідача, (виходячи зі змісту направлених позивачу листів від 19.10.2020 та від 09.11.2020), не було жодних зауважень, а тому наявні всі умови, передбачені п. 24 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, необхідні для реєстрації вказаного об`єкта в Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки.

З огляду на викладене, враховуючи наявність усіх необхідних умов, визначених п. 24 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Управління Держпраці у Сумській області включити об`єкт підвищеної небезпеки АЗС по вул. Некрасова буд 6, м. Шостка, Сумська область до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ч.4 ст.229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 по справі № 480/5485/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено та підписано 15.11.2021 року