Справа № 440/8599/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа №440/8599/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив зобов`язати відповідача з 24.08.2020 оформити для ОСОБА_1 пенсію державного службовця.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем права ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення. Так, на переконання позивача, він з 24.08.2020 набув право на отримання пенсії за віком державного службовця, а неподання страхувальниками відомостей про трудову діяльність не є підставою для позбавлення особи права на належний соціальний захист.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 28-29/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні відомості про його трудову діяльність за період з 28.07.2017 по 31.12.2020, а відповідно нарахування заробітної плати та сплату єдиного внеску.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Обставини справи

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області (Великобагачанський район) та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.08.2018 /а.с. 55/.

27.05.2019 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з огляду на уточнення даних та визначено, що стаж роботи позивача становить 40 років 09 місяців 10 днів /а.с. 72/.

Разом з тим, позивач наполягає на наявності у нього права на призначення пенсії державного службовця, з урахуванням чого звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Основного Закону України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 9.07.03 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" (надалі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" (надалі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Оцінка судом обставин справи

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правовідносини щодо наявності у позивача права на призначення пенсії державного службовця.

Виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Залученою до матеріалів справи копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивач 24.03.1994 прийняв Присягу державного службовця, йому присвоєно шосту категорію 11-й ранг державного службовця /а.с. 43/.

У трудовій книжці ОСОБА_1 також наявний запис від 02.01.2003 про призначення позивача начальником управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі - головним державним інспектором ветеринарної медицини в Шишацькому районі у порядку переведення з Шишацької районної державної адміністрації /а.с. 54/.

Подальші записи у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах його пенсійної справи, - відсутні.

Натомість, у матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявна копія рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі №1640/3284/18, яким встановлено, що 09.03.2006 постановою слідчого прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_2 відсторонено ОСОБА_1 від виконання обов`язків начальника управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі Полтавської області.

03.10.2011 постановою старшого слідчого відділу прокуратури Полтавської області поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління ветеринарної медицини в Полтавській області.

Наказом начальника Головного управління ветеринарної медицини в Полтавській області від 28.10.2011 №68-к допущено ОСОБА_1 до виконання обов`язків начальника управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі Полтавської області.

Наказом Держветфітослужби України від 29.03.2016 №570-к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі з 19.06.2012.

У подальшому, 31.08.2016 наказом Держветфітослужби України № 1051-к звільнено 31.08.2016 ОСОБА_1 з посади начальника управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі - головного державного інспектора ветеринарної медицини Шишацького району Полтавської області у зв`язку із реорганізацією управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Проте, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2017 (справа №816/1772/16) позов ОСОБА_1 до Держпродспоживслужби, Держветфітослужби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Управління Держпродспоживслужби в Шишацькому районі про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Держветфітослужби України від 31.08.2016 № 1051-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі - головного державного інспектора ветеринарної медицини Шишацького району Полтавської області у зв`язку з реорганізацією управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 31.08.2016. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління ветеринарної медицини в Шишацькому районі - головного державного інспектора ветеринарної медицини Шишацького району Полтавської області з 01.09.2016. Стягнуто з Держветфітослужби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2016 по 27.07.2017 у розмірі 35739,64 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі №816/1772/16 змінено, викладено абзац 4 резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з Держветфітослужби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2016 по 27.07.2017 у розмірі 52389,40 грн." В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі №816/1772/16 залишено без змін.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі №1640/3284/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019, зобов`язано Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу страховий стаж за періоди з 28 лютого 2006 року по 28 жовтня 2011 року включно та з 01 вересня 2016 року по 27 липня 2017 року включно.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 підтверджено, що позивач має достатній (понад 20 років) стаж роботи на посадах державної служби.

Крім того, позивачу 24.08.2020 виповнилось 62 роки.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії державного службовця у порядку, визначеному статтею 37 Закону №3723-XII.

Стосовно доводів відповідача про відсутність у пенсійного органу інформації про нарахування заробітної плати та сплату єдиного внеску за позивача, суд звертає увагу на такі обставини.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.09.2018 у справі №482/434/17 зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Суд зауважує, що у силу статті 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

За обставин цієї справи позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Суд акцентує увагу на тому, що залучені до матеріалів судової справи копії матеріалів пенсійної справи (оригінал яких знаходиться у позивача) містять відомості про трудову діяльність ОСОБА_1 та у достатній мірі дають можливість розглянути питання про переведення позивача на пенсію за віком державного службовця.

З урахуванням наведеного, суд визнає необхідним та достатнім способом захисту порушених прав позивача у спірних відносинах, зобов`язання ГУПФ України в Полтавській області розглянути на підставі матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 питання про призначення пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Підстави для виклику у судове засідання у якості свідків працівників відділу пенсійного органу відсутні, адже у силу частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, за обставин цієї справи, факт наявності у позивача права на отримання пенсії державного службовця підтверджений матеріалами його пенсійної справи, що перебувають у розпорядженні пенсійного органу.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 13.08.2021 у цій справі. Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Інші судові витрати у справі відсутні, а тому підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути на підставі матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 питання про призначення йому пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд" безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а у паперовій формі - через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба