Справа № 460/15408/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 листопада 2021 року м. Рівне №460/15408/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
пропро визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,
В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду 27.07.2021 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третьої особи без самостійних вимог Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню призначеним особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 на загальну суму 116852,97грн; за квітень 2021 р. № 1700-0504-8/15902 від 13.04.2021 р. на суму 37957,54грн; за червень 2021 р. № 1700-0504-8/24887 від 10.06.2021 р. на суму 26653,50грн; за липень 2021 р. № 1700-0504-8/29007 від 12.07.2021 р. на суму 26662грн; за жовтень 2021 р. № 1700-0504-8/42016 від 08.10.2021 р. на суму 25579,93грн. Позов обґрунтований тим, що 29 жовтня 2021 року на черговому засіданні Правління (виконавчого органу товариства) позивач дізнався що від Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на адресу ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» надійшли розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. Наявність таких розрахунків свідчить про ймовірні зобов`язання ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» перед відповідачем, що в свою чергу порушує майнові інтереси позивача, як акціонера ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», адже згідно абз. 2 п. 2 статті З Закону України «Про акціонерні товариства», акціонер несе ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних йому акцій. При цьому позивач стверджує, що такі розрахунки складені відповідачем всупереч чинному законодавству. Просить позовні вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням та основними засадами адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Водночас, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною третьої статті 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (ГПК) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 ГПК визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Статтею 2 Господарського кодексу України (ГК) передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 , є акціонером ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» та має у власності акції в розмірі 29200000 штук, що підтверджується випискою з реєстру акціонерів ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» станом на 01 листопада 2021 року.

При цьому, спірні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області направлялися останнім для відшкодування Приватному акціонерному товариству «Дубенський завод гумово-технічних виробів».

Відповідно до Пункт 2 розділу XV Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Із викладеної норми права слідує, що саме на підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) покладено обов`язок вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зокрема за списком № 1.

Як установлено із матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом, направленим на захист своїх майнових інтересів (корпоративних прав), як акціонера ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів».

Згідно із п. 6.1 Статуту ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», акціонерами є фізичні та юридичні особи, які набули право власності на Акції відповідно до Статуту та Закону.

Положеннями пп. 6.3.1-6.3.4. п. 6.3, цього Статуту, прості іменні Акції надають їх власникам однакову сукупність прав, включаючи право: брати участь в управлінні Товариством (шляхом участі та голосування на Загальних зборах); отримувати інформацію про господарську діяльність Товариства у порядку, встановленому Статутом та внутрішніми документами Товариства; отримувати у разі ліквідації Товариства частину його майна або частку вартості майна Товариства, пропорційну частці Акціонера у Статутному капіталі; брати участь у розподілі прибутку Товариства та одержувати його частину (дивіденди) у порядку, визначеному цим Статутом.

Отже, звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що якщо порушення своїх майнових прав позивач, як акціонер товариства, вбачає у наслідках, спричинених діями, бездіяльністю або рішенням органу державної влади по відношенню до товариства, акціонером якого він є, вважаючи, що вони призвели до виникнення, зміни чи припинення його майнових прав та/або обов`язків, унеможливлюють їх належну реалізацію тощо, то оспорювання таких дій, бездіяльності чи рішення, як спосіб захисту майнових або особистих немайнових прав, має відбуватись за правилами господарського судочинства.

З огляду на встановлені у цій справі фактичні обставини, характер правовідносин, суб`єктний склад та заявлені позивачем вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Положенням п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, за подання даного позову позивачем сплачено 1168,53грн судового збору згідно квитанції № 59141417 від 05.11.2021, оригінал якої долучено до позову. За наведеного, сплачену суму судового збору належить повернути позивачу.

Керуючись статтями 170, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі № 460/15408/21.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний позов належить до розгляду в порядку господарського судочинства.

Повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1168,53грн (одна тисяча сто шістдесят вісім гривень,53коп).

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 15.11.21

Суддя Т.О. Комшелюк