Справа № 440/1815/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1815/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., розглянувши заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив:

- визнати неправомірним рішення ГУПФ України в Полтавській області від 04.03.2020 №100;

-зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області здійснити позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2020 у розмірі 80 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/48/2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04 березня 2020 року №100. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18 лютого 2020 року у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року вих.№01-46/48/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення, Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 залишено без змін.

10 листопада 2021 року відповідачем до суду подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 в справі №440/1815/20, в якій просить задовольнити заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перегляд судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року по справі №440/1815/20 за нововиявленими обставинами; скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року по справі №440/1815/20 та винести нове, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що Пенсійний фонд України для врахування в роботі повідомив Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про постанову Верховного суду від 27.09.2021 у справі №580/585/21 (в ЄДРСР №99941090) щодо визначення розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судді. Вказує, що у зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судді (90%) відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій та статус суддів» відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання судді, встановленого чинним Законом України від 02.06.2016 №1402 VIІІ «Про судоустрій і статус суддів», на підставі якого судді у відставці проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Так, відмінність полягає в тому, що Законом №2453- VI «Про судоустрій та статус суддів» розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначається у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, на відміну від положень Закону України №1402 VIІІ « Про судоустрій і статус суддів», які передбачає сутнісно інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (статті 135 Закону №№ 1402- VIІІ), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди ( частина третя статті 142 Закону № 1402- VIІІ). Вказує, що оскільки чинним Законом № 1402- VІІI передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402- VIІІ а розмір відсотку за Законом №2453- VI.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому, нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість, ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15, від 06 лютого 2019 року у справі № 822/862/15.

Виходячи зі змісту заяви позивача про перегляд Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі №440/1815/20 за нововиявленими обставинами, вбачається, що в поданій заяві не зазначено, якими нормами КАС України, на думку позивача, передбачені наведені у заяві обставини, як підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Як на підставу звернення до суду з цією заявою відповідач вказує про те, що йому стало відомо про постанову Верховного суду від 27.09.2021 року у справі №580/585/21, якою визначено розмір щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судді.

Вказані обставини, на які посилається відповідач як на нововиявлені обставини, зводяться виключно до переоцінки доказів, які були досліджені під час розгляду справи судом першої інстанції і їм дана належна оцінка, а також перевірені апеляційною інстанцією та незгоди із прийнятим судовим рішенням та, на переконання суду, не відносяться до нововиявлених обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Інші обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 КАС України, як підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, позивачем не наведені та докази на їх підтвердження не надані.

Виходячи з встановленого та на підставі наведених положень КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перегляду Рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/1815/20 за нововиявленими обставинами за заявою відповідача. Отже, у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою відповідача про перегляд судового рішення слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 294, 295, 361-366, суд -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.11.2021 про перегляд Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі №440/1815/20, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Бойко