Справа № 140/9192/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/9192/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Головатій І.В.,

за участю представника позивача Степанюка С.Є.,

представника відповідача Кучера Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішень про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.08.202 року №, №, №, №, №, №, вимоги про сплату боргу від 02.08.2021 року №Ф- та рішень про застосування штрафних санкцій від 02.08.2021 року №, №.

19.10.2021 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.08.2021 року №, №, №, №, №, №, вимоги про сплату боргу від 02.08.2021 року №Ф-, від 13.09.2021 року №Ф-24006-13, від 14.09.2021 року №0-0318 та рішень про застосування штрафних санкцій від 02.08.2021 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018, за період перебування у статусі суб`єкта господарювання, про що складено акт від 05.07.2021 №5370/03-20-07-09/ НОМЕР_1 .

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 02.08.2021 року №, №, №, №, №, №, вимоги про сплату боргу від 02.08.2021 року №Ф-, від 13.09.2021 року №Ф-24006-13, від 14.09.2021 року №0-0318 та рішення про застосування штрафних санкцій від 02.08.2021 року №, №.

На думку позивача, оскаржувані рішення прийняті за наслідками незаконної перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018, за період перебування у статусі суб`єкта господарювання, про що складено акт від 05.07.2021 №5370/03-20-07-09/ НОМЕР_1 .

Перевіркою позивача встановлено наступні порушення:

- «в» п. 176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами і доповненнями), а саме неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2017 рік, про що винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2021;

- п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, а саме несвоєчасно подано декларацію про майновий стан та доходи за 2018 р. про що винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2021;

-п. 44.1. ст. 44, п. 177.2, п.177.2, пп. 177.4.1 пп.177.4.2 п.п.177.4.3. п.п. 177.4.4. п. 177.4 ст.177, п. 178.3 ст.178 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 458 903,32 грн. в т.ч. за 2017 р. - 376 469,47 грн., 2018 - 82 433,85 грн, про що винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2021;

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у зв`язку з чим занижено військовий збір на 38 241,94 грн., в т.ч, 2017 р. - 31 372,46 грн., 2018 р. - 6 869,49 грн, про що винесено податкове повідомлення- рішення № від 02.08.2021;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме не подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску за 2014 р., про що винесено рішення про застосування штрафних санкцій № від 02.08.2021;

- п.2 ч.1 ст.7, п.2,3,9 ст.9 Розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування», Розділу IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, занижено сплату єдиного внеску на загальну суму 145 790,04 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 76 989,00 грн. та за 2018 р. - 68 801,04 грн., про що винесено рішення про застосування фінансових санкцій №.

- п. 181.1 ст.181, п. 183.2 ст.183, п. 183.10 ст. 183, ч. «а» п.185.1. ст.185, ч. «а» п. 187.1 ст.187, п.200.1 п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 597 043,14 грн., в тому числі за 2017 рік - 500 349,94 грн. та за 2018 рік - 96 693,20 грн., про що винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08,2021;

- п.120-1 ст.120-1 Податкового кодексу України, а саме порушення строку реєстрації податкової накладної на суму ПДВ 597 043,14 грн. від 61 до 365 календарних днів, про що винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2021;

- п.22.1 статті 22, п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та п. 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, а саме не подання повідомлення за формою № 20-ОПП щодо 2 об`єктів нерухомого майна, про що винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2021;

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 02.08.2021 року №, №, №, №, №, №, вимоги про сплату боргу від 02.08.2021 року №Ф-, від 13.09.2021 року №Ф-24006-13, від 14.09.2021 року №0-0318 та рішення про застосування штрафних санкцій від 02.08.2021 року №, №.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України - контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно вимог підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Г1К України - документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Тобто, виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж, якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною.

Відповідно до пункту 78.5 статті- 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Отже, нормами ПК України визначені чіткі розмежування щодо порядку допуску до позапланових виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

У свою чергу, Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки в приміщенні податкового органу.

Пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Отже, неможливість проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням платника податків має бути пов`язана з недопуском посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що, у свою чергу, має підтверджуватися відповідним актом про недопуск.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилася на підставі наказу №1809 від 16.06.2021, відповідно до якого контролюючий орган, повинен провести документальну позапланову виїзну перевірку за адресою АДРЕСА_1 . Однак, з акту перевірки №5370/03-20- 07-09/ від 05.07.2021 року слідує, що така перевірка була проведена в приміщенні Головного управління ДПС у Волинській області.

Тобто, всупереч наказу №1809 від 16.06.202! «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» фактично контролюючим органом проведено інший вид перевірки, який не відповідає ознакам виїзної перевірки визначеним ст.80-81 Податкового кодексу України.

Таким чином, контролюючий орган при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийняти наказу на проведення позапланової виїзної перевірки та при проведенні такої перевірки, не діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України і допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Відтак, невиконання вимог закону щодо процедури проведення документальної позапланової виїзної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою етапі 74 Кодексу адміністративного судочинства У країни, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 Податкового кодексу України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, слід зазначити, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог ст.78 Податкового кодексу України та ст. 75 Податкового кодексу України.

Аналізуючи викладене, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Отже, з урахуванням того, що при оскарженні податкових повідомлень-рішень, вимог та рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, суд вважає, що встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень, вимог та рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.09.2020 року справа №520/8836/18, від 21.02.2020 справа №826/17123/18.

Крім того, слід зазначити щодо порушення строків прийняття контролюючим органом рішення про проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п.63.2. ст.63. Податкового кодексу України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Відповідно до п.65.2. ст.65. Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно з п.п.65.10.1 п.65.10 ст.65 Податкового кодексу України передбачено, що внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є інформація органів державної реєстрації (пп. 66.1.1 п.66.1 ст.66 ПК України).

Відповідно до пп.67.1.1 ст. 67 Податкового кодексу України підставами для зняття з обліку у контролюючих органах юридичної особи, її відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб є: повідомлення чи документальне підтвердження державного реєстратора чи іншого органу державної реєстрації про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, закриття відокремленого підрозділу юридичної особи.

Окрім того, підставою для зняття ФОП з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою №6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою № 6-ОПП.

Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

При цьому, відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державний реєстратор протягом 24 годин після надходження документів, поданих для реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП, зобов`язаний внести відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також реєстратор зобов`язаний надіслати цю інформацію до податкових органів, органів статистики, Пенсійного фонду.

Так, згідно інформації ЄДР, вбачається, що 30.06.2018 року - державним реєстратором внесений запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за власним рішенням.

Отже, 30.06.2018 - податковому органу стало відомо про припинення перебування ОСОБА_1 у статусі суб`єкта господарювання.

Відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, у відповідача виникли підстави для проведення документальної позапланової перевірки платника податку, яким припинено підприємницької діяльності, з врахуванням строків давності.

Оскільки нормами ПК України та нормами іншого законодавства не встановлено чітких строків щодо призначення та проведення перевірки після того як фізична особа підприємець припинив свою господарську діяльність, то за загальними правилами застосовуються строки позовної давності тривалістю три роки, що визначені ст, 257 ЦК України.

Однак, відповідачем не були дотримані вищенаведені приписи законодавства та здійснено перевірку поза межами строку, про що свідчить акт перевірки від 05.07.2021 №5370/03-20-07-09/ НОМЕР_1 . який слугував підставою для винесення оскаржуваних рішень.

Таке порушення зі сторони податкового органу є підставою для визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, що винесені за наслідками такої перевірки, оскільки такі неправомірні дії істотно порушують права та інтереси платника податків.

Разом з тим, відповідно до пункту 113.1 статті 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

За приписами пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За правилами пункту 102.2 статті 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Отже, суд дійшов висновку, що нарахування відповідачем на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 05.07.2021 №5370/03-20-07-09/ оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогами та рішеннями про застосування штрафних санкцій за порушення, допущені у період з 01.01.2017 по 30.06.2018 року, здійснено без дотримання строків давності, визначених статтею 102 ПК України, а саме з порушенням 1095-денного строку.

При цьому, винятки, з якими законодавець пов`язує можливість визначення грошового зобов`язання без дотримання строку давності, передбаченого в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 ПК України, встановлені пунктом 102.2 цієї статті та мають вичерпний характер, та при розгляді цієї справи таких винятків судом не встановлено їх наявність відповідачем не доведена.

При вирішенні даної справи суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.03.2019 (справа №806/1770/16) де судом підтверджено, що закон не надає повноважень податковому органу застосовувати штрафні (фінансові) санкції (штрафи) поза межами строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, а винятки, з якими законодавець пов`язує можливість визначення грошового зобов`язання без дотримання строку давності, передбаченого в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, встановлені пунктом 102.2 цієї статті та мають вичерпний характер.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про те, що нарахування відповідачем грошових зобов`язань та штрафних санкцій за порушення, допущені у період з 01.01.2017 по 30.06.2018 року, здійснено без дотримання строків давності, визначених статтею 102 ПК України, тому з цих підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, також позовні вимоги підлягають до задоволення.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір в розмірі 11 350 грн., сплачений квитанцією від 16.08.2021.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 02.08.2021 року №Ф-, від 13.09.2021 року №Ф-24006-13, від 14.09.2021 року №0-0318.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02.08.2021 №, №, №, №, №, №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02.08.2021 № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановлено формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02.08.2021 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у розмірі 11 350 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич

Повне рішення суду складено 15.11.2021 року.