Справа № 520/13572/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 р. № 520/13572/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання - Ліпчанської Я.В.

за участю :

представника позивача - Кіншова Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- Скасувати Рішення № 6572 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2020 року;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. З ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такі періоди роботи: з 24.07.1995 - 30.07.1995 р. - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 19.08.1995 - 21.05.1997 р. - Шахта ім. М.В. Фрунзе; з 22.05.1997 - 09.02.1998 р. - Шахта ім. М.В. Фрунзе; з 10.02.1998 - 15.03.1998 - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 16.04.1998 - 20.05.1998 - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 21.05.1998 - 16.03.2003 - ДВЛТ Шахта ім. М.В. Фрунзе ДХК «Ровенькиантрацит»; з 17.04.2003 - 23.06.2003 р. - ВП Шахта ім. М.В. Фрунзе ДП «Ровенькиантрацит»: з 24.06.2003 - 02.01.2012 р. - ВП Шахта ім. М.В. Фрунзе ДГІ «Ровенькиантрацит»: з 03.01.2012- 31.03.2013 р. - ВП Шахта ім. М.В. Фрунзе ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»; з 01.04.2013 - 23.03.2017 р. - ВП «Шахтоуправління Ясенувате» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит». шахта ім. М.В. Фрунзе;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пільгову пенсію ОСОБА_1 згідно з ч. З ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.11.2020 року; - Судові витрати покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області докази направлення позивачу Рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №6572 від 02.12.2020 року.

Копія ухвали відправлена сторонам по справі.

Відповідачем копію ухвали отримано 18.08.2021 року.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що для підтвердження стажу роботи заявник надав вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.09.1994 року. Відповідач вважає, що взяти до уваги даний документ неможливо, з огляду на відсутність трудової книжки, без якої сама вкладка згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993 року вважається недійсною.

Представником позивача 16.09.2021 року надано відповідь на відзив, у якій зазначає, що у даному випадку вкладиш (вкладка) відображає повну трудову діяльність позивача та містить відповідний запис на титульній сторінці: "Замість трудовой"; відсутність іншої трудової книжки, раніше виданої, підтверджують перші записи у вкладиші, що містять інформацію про навчання позивача. Позивач підтримує свої позовні вимоги та просить задовільнити їх у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01.10.2021 призначено розгляд адміністративної справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого позову.

Наголошував на тому, що, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У данному випадку, позивач має тільки вкладиш до трудової книжки, який й є по суті трудовою книжкою, оскільки має запис на титульній сторінці "замість трудової" та містить повну інформацію про трудову діяльність, починаючи з записів про навчання. Представник позивача підкреслює, що зберігання і видача трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, згідно чинного законодавства, а тому невиконання роботодавцем обов`язку технічного характеру і формальне порушення правил оформлення трудової книжки (видача вкладишу без трудової) не може бути єдиною підставою для неврахування періодів роботи позивача, записи про які внесено у вкладиш.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №6572 від 02.12.2020 року встановлено, на підставі наданих документів та враховуючи інвидідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 36 років 20 днів, в тому числі: за списком №1 - 7 років, на підземних роботах - 10 років 4 місяців.

Тобто для визначення права на призначення пенсії за списком № 1 відповідно до п. 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу на підземних роботах стаж складає - 17 років 4 місяця; для визначення права на пенсію відповідно до п. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стаж на підземних роботах складає - 10 років 4 місяця.

Відповідач зазначає, що вкладка НОМЕР_1 до трудової книжки не враховувалась при прийнятті рішення, оскільки така вкладка без трудової книжки не дійсна.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2020 року пенсія за віком після досягнення віку 60 років чоловікам призначається за наявності страхового стажу 27 років.

З огляду на вказані вище норми пенсійного законодавства особа, для набуття права на пенсію за віком з 1 січня 2020 року, повинна досягти 60 років та мати загальний страховий стаж не менше 27 років.

Статтею 62 Закону України №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що підставою для прийняття рішення №6572 від 6572 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком стало те, що для підтвердження стажу роботи позивач надав вкладку до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.09.1994 року.

Відповідач вказує, що даний документ не взятий до уваги, з огляду на відсутність трудової книжки, без якої сама вкладка згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993 року вважається недійсною.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно пункту 2.1 Інструкції №58, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції №58, у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд, провівши системний аналіз наведених вище положень законодавства, зауважує, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Позивач при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області надав відповідачу вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Дослідивши долучену до матеріалів справи копію зазначеного вкладиша, суд встановив, що наявний перший запис, а саме 20.09.1994 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на підприємство відповідальними особами ЖЕКа каменщиком 3-го розряду. Водночас до трудової книжки внесено запис про навчання позивача у період з 01.09.1992 року по 20.05.1994 року.

У подальшому всі записи про трудову діяльність позивача вносились саме у вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки такий вкладиш оформлено при прийнятті позивача на роботу вперше.

Вказаний документ містить записи про всю трудову діяльність позивача, скріплені печатками роботодавців, у хронологічному порядку з посиланням на первинні документи (а.с. 33-44).

Крім того, на першій сторінці вкладишу до трудової книжки позивача міститься відповідний запис "замість трудової" з печаткою підприємства.

Суд зазначає, що при зарахуванні періодів до пільгового стажу позивача, відповідач застосував суто формальний підхід, а саме зарахувавши тільки періоди: 01.09.1992 - 20.05.1994 - навчання у виших/середніх НЗ; 01.01.1999 - 31.12.2003 - Список №1; 01.01.2004 -31.12.2005 - Список № 1; 01.01.2006 - 30.09.2014 - Ст. 14. пост. 202, підземні, сп.1. р. 1. п-р.І. п.а-в; 01.05.2015 -30.11.2016 - Ст. 14. пост. 202. підземні, сп.1. р.1. п-р.1. п.а-в.

Проте, відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача такі періоди: з 24.07.1995 - 30.07.1995 р. - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 19.08.1995 - 21.05.1997 р. - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 22.05.1997 - 09.02.1998 р. - Шахта ім. М.В. Фрунзе; з 10.02.1998 - 15.03.1998 - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 16.04.1998 - 20.05.1998 - Шахта ім. М.В. Фрунзе: з 21.05.1998 - 16.03.2003 - ДВЛТ Шахта ім. М.В. Фрунзе ДХК «Ровенькиантрацит»: з 17.04.2003 - 23.06.2003 р. - ВП Шахта ім. М.В. Фрунзе ДП «Ровенькиантрацит»: з 24.06.2003 - 02.01.2012 р. - ВП Шахта ім. М.В. Фрунзе ДГІ «Ровенькиантрацит»: з 03.01.2012- 31.03.2013 р. - ВП Шахта ім. М.В. Фрунзе ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»; з 01.04.2013 - 23.03.2017 р. - ВП «Шахтоуправління Ясенувате» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит». шахта ім. М.В. Фрунзе.

Суд виходить з того, що хоча вимога про надання саме трудової книжки і закріплена у чинному законодавстві, однак, аналізуючи надані до матеріалів справи документи: вкладиш до трудової книжки, накази про призначення на посаду, архівни довідки про заробітну плату, додатки до довідки про заробітну плату, справки,особові картки, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії (а.с. 47-72) пенсійний орган, перш за все, мав би проаналізувати їх зміст, а не лише суто з форму.

У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Суд звертає увагу, що відомості про трудову діяльність позивача, у вкладиші до трудової книжки заповнені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № НОМЕР_2 .

Зважаючи на те, що відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця, а у позивача відсутній обов`язок нести відповідальність за правильність оформлення трудової книжки та внесення записів до неї, суд дійшов висновку, що наданий позивачу вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_3 має бути розглянутий пенсійним органом в підтвердження чи спростування обставин для зарахування до страхового стажу періоду його роботи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова позивачу в призначені пенсії за віком є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №6572 від 27.11.2020 року не обґрунтоване, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та як наслідок скасування.

З приводу позовних вимог зобов`язального характеру (про призначення і виплату пенсії позивачу), то оцінивши наявні у справі докази суд дійшов переконання, що приймаючи рішення №6572 від 27.11.2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком, відповідач не надав належної правової оцінки інформації про трудову діяльність позивача, а саме відомостям із вкладишу до трудової книжки, наказам про призначення на посаду, архівним довідкам про заробітну плату, додаткам до довідки про заробітну плату, справки, особовим карткам, довідкам про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, що містяться у матеріалах справи (а.с. 47-72).

У зв`язку з чим зробив передчасний висновок про неможливість зарахування позивачу до страхового стажу періодів його роботи, що зазначені у вкладиші до трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком відносяться до виключної компетенції відповідача.

Відповідачем взагалі не розглядалось та не було надано оцінки в оскаржуваному рішенні відомостям про трудову діяльність позивача, не підтверджено чи не спростовано його страховий стаж, що позбавляє можливість суду здійснити контроль дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та прийняти рішення зобов`язального характеру про зарахування страхового стажу та призначення пенсії за віком. Протилежний підхід призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо призначення пенсії.

Аналогічного правового висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові № 560/3624/20 від 18 лютого 2021 року.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У свою чергу, суд зазначає, що оскільки процедура вирішення питання про призначення пенсії не закінчена, суд не може обрати спосіб захисту визначений позивачем.

Відтак, враховуючи, що тим обставинам, які були встановлені судом належна оцінка відповідачем як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявнику, не надавалася, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком, з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

В той же час, положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз долучених позивача до матеріалів справи доказів свідчить, що в обґрунтування заявленої вимоги до суду подано договір №5 від 29.05.2021 року про надання правової допомоги укладеного між Адвокатським об`єднанням, "Об`єднання адвокатів України", та ОСОБА_1 , копію акту примання-передачі виконаних послуг від 29.05.2021 року №1 відповідно до якого позивачу були надані наступні послуги: написання позовної заяви щодо оскарження рішення ГУ ПФ України в Харківській області від 02.12.2021 року - 3500,00 грн., написання адвокатських запитів до ГУ ПФ України в Харківській області - 500,00 грн. В матеріалах справи міститься платіжне доручення на №9238-4333-8866-0387 від 07.12.21 року на суму 3500,00 грн та копія квитанції від 31.05.2021 на суму 500 грн. Загальна вартість складає 4000,00 грн.

Враховуючи те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, суд зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, такі послуги не є послугами значного обсягу. Крім того, справа слухалась у порядку спрощеного провадження з виклику сторін, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 1000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 908 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати Рішення № 6572 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн (одна тисяча гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення підписано 16 листопада 2021 року.

Суддя Бідонько А.В.