Справа № 363/4100/21
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

16.11.2021 Справа № 363/4100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.

за участі секретаря Тищенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни, Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни, Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.09.2021 року інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Івченко А.А. було складено у відношенні нього постанову серії БАБ № 006587 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 17.09.2021 року о 07.40 годині у м. Києві по вул. Фізкультурників, 1 , керуючи транспортним засобом порушив ПДР України, а саме вимогу знаку 3.34 та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1 ПДР України. Позивач із вказаною постановою незгоден, вважає її незаконною. Позивач на обґрунтування своїх вимог зазначає, що він був зупинений працівниками поліції безпідставно, оскільки ним не було вчинено жодного адміністративного правопорушення, а зокрема не було порушено вимогу знаку 3.34, так як він зупинив автомобіль за перехрестям, тобто на тій ділянці дороги, на яку вже не порушувалась дія вказаного знаку. Крім того. Позивач зазначає, що працівниками поліції йому не було надано доказів порушення ним правил дорожнього руху України. Також зауважив, що працівниками поліції було складено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення, а саме за порушення пункту 2.1 ПДР України, в той час як підставою зупинки було порушення дії знаку 3.34 ПДР України, що суперечить одне одному.

У зв`язку з викладеним, просив суд скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни серії БАБ № 006587 від 17.09.2021 року відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року по вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача Дідковська Д.Ю. направила на адресу суду відзив на позовну заяву та диск з відео - записом з нагрудної боді - камери, де міститься відеозапис обставин складання постанови про адміністративне правопорушення, у позові просив відмовити та пояснив, що відповідно до постанови серії БАБ № 006587 від 17.09.2021 року, водій ОСОБА_1 , 17.09.2021 року о 07.40 годині у м. Києві по вул. Фізкультурників, 1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» порушив ПДР України, а саме вимогу знаку 3.34 та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1 ПДР України, внаслідок чого інспектором було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. В обґрунтування доведення правомірності складання інспектором вказаної постанови, представник відповідача посилається на п. 2.4 ПДР України, відповідно до якого на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Крім того, відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що підставою для перевірки документів позивача було порушення ним вимог знаку 3.34 «Зупинку заборонено», про що також зазначено у оскаржуваній постанові, проте працівником поліції було винесено постанову та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення пункту 2.1 ПДР України, тобто за більш серйозне правопорушення, оскільки статтею 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також, представником відповідача у відзиві на позов зазначається, що працівники поліції діяли відповідно до вимог ЗУ «Про національну поліцію» та жодних порушень, з боку поліцейських, вчинено не було, всі дії поліцейських, а також порушення, вчинене ОСОБА_1 , зафіксовані за допомогою нагрудної боді-камери, відеозапис з якої долучено до відзиву.

На підставі викладеного, представник відповідача просить залишити позов ОСОБА_1 про скасування постанови серії БАБ № 006587 17.09.2021 року без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 17.09.2021 року інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Івченко А.А. було складено у відношенні ОСОБА_1 постанову серії БАБ № 006587 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З тексту постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , 17.09.2021 року о 07.40 годині у м. Києві по вул. Фізкультурників, 1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» порушив ПДР України, а саме вимогу знаку 3.34 та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У частині першій статті 3 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до вимог п. 2.1 п.п. «а», «б» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Як встановлено частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, згідно вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль позивача за порушення ПДР України, зокрема за порушення вимог дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Так, відповідно до Правил дорожнього руху України дорожній знак 3.34 відноситься до категорії заборонних знаків, відповідно до якого забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим представником відповідача до суду був наданий відзив на позовну заяву з обґрунтуванням правомірності складання оспорюваної постанови та відео - запис обставин її складання.

З вказаного відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки документи, визначені у пункті 2.1 ПДР України, зокрема посвідчення водія категорії В, пояснюючи це тим, що його автомобіль був зупинений у вказаному місці, оскільки він чекає на іноземну делегацію та іншого місця для зупинки автомобіля поблизу не було. В той же час, на відеозаписі відображений проміжок дороги, на якому перебував автомобіль ОСОБА_1 та на який розповсюджується дія знаку 3.34 ПДР України, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що дії працівників поліції щодо вимоги пред`явлення позивачем документів, визначених у пункті 2.1 ПДР України, у зв`язку із вчиненим ним порушенням ПДР України, були такими, що відповідають чинному Законодавству.

Суд зауважує, що в оскаржуваній постанові, наявні достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що позивачем не надано доказів, які вказували б на протиправність складеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Крім того, слід звернути увагу на те, що лише винна особа може нести відповідальність за вчинення будь-якого правопорушення, а оскільки стороною відповідача було доведено, що в діях позивача наявна вина, тобто наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку, що останнього правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд, приймаючи до уваги те, що позивачем не було доведено, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, а представником відповідача були надані достатні докази правомірності дій інспектора при складанні постанови серії БАБ № 006587 від 17.09.2021 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126КУпАП, вважає, що постанова не підлягає скасуванню, в зв`язку з чим у позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, ,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни, Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задовольнити.

Постанову серії БАБ № 006587 від 17.09.2021 рокупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Івченко Анною Анатоліївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в м. Києві (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Інспектор роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції Івченко Анна Анатоліївна (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9).

Суддя: І.Ю. Котлярова