Справа № 160/14217/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ГГоловного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
- стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 158109,49 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом виникла з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору у загальній сумі 158109,49 грн., яка станом на дату подання позову до суду не сплачена відповідачем у добровільному порядку, у встановлений законодавством строк, а тому на думку позивача, підлягає примусовому стягненню в судовому порядку. Так, відповідно до вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу від 15.09.2020 року №258898-52. Однак, відповідач залишив зазначену вимогу без виконання, у зв`язку з цим позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.
18.08.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України зроблено запит до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області щодо отримання інформації про місце проживання (реєстрації) відповідача.
03.09.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит, у якій зазначено, що місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
28.10.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги остання не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції представник відповідача зазначила, що з 2010 року ОСОБА_1 немає жодних доходів, на підтвердження чого до відзиву додано роздруківку індивідуальних відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З огляду на вказані обставини у відповідача відсутні підстави для сплати будь-яких податків та зборів. Крім того, відповідач посилається на те, що йому не зрозуміло яким чином виявлено податковий борг у ОСОБА_1 та, що вона отримувала будь-якій дохід з 2010 року. Також, відповідач звертає увагу на те, що акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, на підставі яких сформовано податковий борг, позивачем не направлялися та відповідачем не отримано, про їх існування відповідач довідався після ознайомлення з матеріалами цієї справи. При цьому, відповідач зазначає, що у разі отримання вказаних ППР було б вжито заходи щодо їх оскарження.
Крім того, відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів для встановлення доходу ОСОБА_1 на який нараховано податковий борг. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що з долучених до позову документів не зрозуміло на яку суму та з яких підстав складається податковий борг, але неможливо встановити яким чином обліковано дохід відповідача, а документи щодо отримання такого доходу відсутні. При цьому, відповідач вказав, що отримання таких доказів самостійно не можливе через обмеження судом строку на подання доказів 15 днів.
01.11.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній посилається на те, що відповідач фактично намагається оскаржити рішення контролюючого органу без дотримання порядку оскарження такого рішення та не в межах строку передбаченого Податковим кодексом України. Крім того, позивач не погоджується з доводами відповідача про не направлення останньому акту перевірки та податкових повідомлень-рішень. Так, позивач посилається на норми Податкового кодексу України, на підставі яких вважає, що податковий борг узгоджений. Також, позивач у відповіді на відзив наводить правову позицію викладену у постановах Верховного Суду. За таких обставин позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до чинного законодавства відповідач є платником податків, зборів (обов`язкових платежів).
Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлену цим Кодексом.
Зі змісту п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України вбачається, що податкова декларація, розрахунок, - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та боргу в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
В інтегрованих картках платника ОСОБА_1 на теперішній час обліковується борг на загальну суму 158109,49 грн., який не заявлявся в судовому порядку, а саме:
- 116638,73 грн. - заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування;
- 9719,89 грн. - заборгованість з військового збору;
- 2429,97 грн. - штрафні санкції у розмірі 25% від суми не сплаченого військового збору;
- 170,00 грн. - штрафні санкції, які виникли у зв`язку неподанням декларації з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування.
Зазначений борг виник в результаті несплати сум визначених контролюючим у податкових повідомленнях-рішеннях, сформованих з наступних підстав.
25.02.2020 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, про що складено акт №9081/04-36-33-05/ НОМЕР_1 від 25.02.2020 року.
Як вбачається зі змісту вказаного акту позивач діяв на підставі наказу №245-п від 20.01.2020 року, який разом із письмовий повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки №89 від 20.01.2020 року надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
В акті встановлено, що у зв`язку з отриманням відповідачем в ІІ кварталі 2018 року доходу у розмірі 648923,68 грн., як додаткове благо у вигляді основної суми прощеної (анульованої) заборгованості за кредитом, донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік у сумі 116 638,71 грн. та військовий збір у сумі 9 719,89 грн.
За результати перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:
За змістом пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Зазначені акт перевірки та податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача рекомендований листом з повідомленням, однак повернулися із відміткою працівника поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
При цьому, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19).
Отже, доводи відповідача про те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення на його адресу акту перевірки та податкових повідомлень-рішень, спростовуються наведеним обставинами та доказами, які містяться у матеріалах справи.
Станом на дату вирішення спору в суді, доказів сплати суми заборгованості не надано.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Пунктом 16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.п.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до пп.58.2, 58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.14.1.175 ст.14 ПК України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
За правилами, визначеними п.59.5 ст.59 ПК України, у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Податкову вимогу від 15.09.2020 року №258898-52 надіслано рекомендованим листом з повідомленням на адресу відповідача.
Направлення податкової вимоги від 15.09.2020 року №258898-52 фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 03.11.2020 року. Однак, поштове відправлення повернулося із відміткою працівника поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".
Згідно з положенням п.п.41.1, 41.2 ст.41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Згідно з пп.20.1.34. п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Заперечення відповідача щодо відсутності підстав для сплати податкового боргу з обставин, що з 2010 року ОСОБА_1 немає жодних доходів, на підтвердження чого до відзиву додано роздруківку індивідуальних відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування судом не приймаються з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Відповідно до частин 1,2 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Пунктом 164.2.1 статті 164 ПК України встановлені, що до загального річного оподатковуваного доходу платника податку включаються, інші доходи фізичної особи, окрім доходів у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), на відсутність яких відповідач посилається у відзиві як підставу для звільнення від сплати податкового боргу.
Крім того, за приписами підпунктів 1.1-1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Крім того, суд звертає увагу, що день закінчення процедури адміністративного оскарження ППР, вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, у разі, якщо платник податку не оскаржить його в судовому порядку.
Доказів оскарження ППР відповідачем суду не надано. Також, не надано доказів подання відповідачем позову щодо оскарження ППР. Крім того, відповідач не скористався своїм правом, яке передбачене частиною 9 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України щодо подання зустрічного позову відповідно до положень статті 177 цього Кодексу.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 102 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнення з відповідача суми податкового боргу у загальній сумі 158109,49 грн., оскільки докази самостійної сплати відповідачем заборгованості відсутні.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про витребування від позивача доказів суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Крім того, згідно з пунктом 17.1 статті 17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право, зокрема: представляти свої інтереси в контролюючих органах самостійно, через податкового агента або уповноваженого представника; бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом; вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.
Відповідно до частин 3, 4, 5 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Відповідачем не здійснено вжиття заходів для отримання доказів самостійно, у клопотанні відповідач лише посилається на обставини щодо неможливості самостійно надати такі докази, а саме через обмеження строку у 15 днів. Доказів, які підтверджують, що відповідач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу останній не надав суду, при цьому, відповідач не просив суд встановити додатковий строк для подання доказів.
За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про витребування від позивача доказів.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді сплаченої позивачем суми судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути суму податкового боргу в розмірі 158109,49 грн. з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Р.З. Голобутовський