Справа № 420/16604/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії, бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про:

визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням базового місяця січня 2008 року;

зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням базового місяця січня 2008 року та з врахуванням раніше проведеної виплати;

визнання протиправною бездіяльність Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби;

зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби, з врахуванням проведеної виплати.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначив, що Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було протиправно нараховано та виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця червня 2012 року.

ОСОБА_1 вказував, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року, яка набрала чинності 01.01.2008 року, затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток).

Наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось з 01.03.2018 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, отже обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача повинно здійснюватися наростаючим підсумком починаючи з 01.01.2008 року, тобто з моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою №1294, та діяти до 28.02.2018 року, тобто до моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою №704.

ОСОБА_1 наголошував, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Також, позивачем вказувалося, що Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України протиправно нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 15 повних календарних років, замість 17 років.

ОСОБА_1 зазначив, що його вислуга років становить 17 календарних років, а відтак, він набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, у задоволенні клопотання 25 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії, бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

У встановлений судом строк, відповідачем надано відзив (вх.№55670/21 від 08.10.2021р.) на позовну заяву (а.с.64-70).

Відзив обґрунтований наступним.

Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України вказувалося, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Внесеними змінами передбачено, що базовим місяцем підвищення є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку №1078). Отже, починаючи з 01.12.2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Відповідачем вказувалося, що у червні 2012 року ОСОБА_1 присвоєне чергове військове звання, а тому, саме червень 2021 року є базовим місяцем для нарахування йому індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Крім того, нарахування та виплата позивачеві суми одноразової грошової допомоги була здійснена на підставі Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом МВС №558 від 25.06.2018 року (яка діяла на час звільнення позивача з військової служби).

ОСОБА_1 отримав грошову допомогу при звільненні зі строкової служби у відповідності до пункту 41.2 наказу Міністра оборони України «Про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України» №75 від 05.03.2001 року (яке діяло на час звільнення позивача з строкової служби), тобто, за 15 повних календарних років.

Станом на 16 листопада 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , у період з 09.11.2001 по 26.04.2019 року, проходив військову службу у Збройних силах України, у тому числі, у період з 19.09.2003 року по 26.04.2019 року у Білгород-Дністровському прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (а.с.25-37).

Наказом начальника 25 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №187-ОС від 26.04.2019 року, зі старшим прапорщиком, інспектором прикордонної служби 2 категорії-дозиметристом групи інспекторів прикордонної служби «Старокозаче» 1 категорії ОСОБА_1 , припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» абзацом 4 (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання батьком-військовослужбовцем, який не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військової обов`язок і військову службу» (а.с.25).

Станом на день звільнення ОСОБА_1 , відповідно до наказу №187-ОС від 26.04.2019, його вислуга років становила: календарна військова 17 років 00 місяців 21 день, пільгова військова - 07 років 09 місяців 18 днів; всього військова - 24 років 10 місяців 09 днів.

15.05.2019 року, ОСОБА_1 було виплачено допомогу при звільненні у розмірі 45235,43 гривень за 15 календарних років (а.с.47-49).

Також, згідно довідки №347 ВІД 16.08.2021 року, ОСОБА_1 28.08.2020 року нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період, зокрема, 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, у розмірі 46833,81 гривень, з застосуванням базового місяця червня 2012 року (а.с.50).

04.08.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України за заявою, серед іншого, щодо здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби, з врахуванням проведеної виплати та здійснення перерахунку виплаченої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням базового місяця січня 2008 року (а.с.39-44).

Листом №11/К-111 від 17.08.2021 року, Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для задоволення заяви про здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та індексації грошового забезпечення (а.с.45-46).

Не погоджуючись з здійсненим нарахуванням розміру індексації грошового забезпечення, вважаючи, що базовим місяцем за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року є січень 2008 року, та з нарахованою сумою одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ), у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 03.07.1991 року (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно частини 1 статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина 2 статті 5 Закону №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина 6 статті 5 Закону №1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України №491-IV від 6 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, з аналізу наведених положень законодавства вбачається, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд звертає увагу, що питання підтвердження права позивача на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, не є предметом спору у даній адміністративній справі. Індексація за вказаний період була виплачена позивачеві, що не заперечується сторонами по справі.

Однак, стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця січня 2008 року, суд зазначає наступне.

Перш за все, суд звертає увагу, що відповідно довідки про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданої Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України на вимогу суду, відповідачем визначено базовим місяцем для нарахування індексації - червень 2012 року (а.с.73).

В обґрунтування підстав для застосування базовим місяцем червня 2012 року, Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України вказано, що саме у червні 2012 року позивач отримав чергове військове звання.

У свою чергу, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок №1078.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України №491-IV від 6 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У відповідності до пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Враховуючи, що предметом даної адміністративної справи є порядок обчислення розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця при її обчисленні, суд застосовує до спірних правовідносин пункт 5 Порядку №1078, у редакції Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року, яка застосовується з 01.12.2015 року.

Так, відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновків, що по-перше, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації; по-друге, наведеними вище нормами законодавства встановлено, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто, точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому нарахування індексації проводиться у місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Разом з тим, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 року (далі - Постанова №1294), якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Постанови №1294, вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року (далі - Постанова №704), якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.

Проаналізувавши постанову Кабінету Міністрів України №1294 у період її дії з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, тобто періоду який охоплює період оскаржуваних правовідносин, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Відповідачем жодним чином не доведено наявність обставин зміни посадового окладу позивача станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

З довідки Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 29.09.2021 року вбачається, що розмір посадового окладу ОСОБА_1 з 01.07.2015 по 01.01.2016 року - не змінювався (а.с.74).

Натомість, відповідачем, всупереч вищенаведеного нормативного регулювання, базовим місяцем для розрахунку індексації позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року визначено червень 2012 року.

Суд наголошує, що розмір грошового забезпечення військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України, а в спірний період діяла постанова Кабінету Міністрів України №1294, що набрала чинності з 01.01.2008 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням базового місяця січня 2008 року та з урахуванням раніше проведеної виплати.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» №2262-XII від 9 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-XII).

Статтею 9 Закону №2262-ХІІ визначено підстави та категорію осіб, яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2262-ХІІ (у редакції на час звільнення позивача з військової служби) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Системний аналіз наведених положень Закону №2262-ХІІ дає підстави для висновку, що частина 2 статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено також в абзаці 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» №393 від 17 липня 1992 року (далі - Порядок №393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2262 (у редакції, на час звільнення позивача) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Згідно з абзацами 5 та 7 пункту 10 Постанови №393 (у редакції, на час звільнення позивача), особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому вивільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови, які передбачають, що до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах.

На момент звільнення позивача зі служби у зв`язку з сімейними обставинами (виховання батьком - військовослужбовцем, який не перебуває у шлюбі, дитини, що з ним проживають, без матері (Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби а із служби осіб рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12 червня 2013 року) календарна вислуга років ОСОБА_1 становила 17 календарних років 21 день, військова - 24 роки, 10 місяців та 09 днів, а відтак, відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XII, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби.

При цьому, наявність у ОСОБА_1 17 повних календарних років служби на момент звільнення не заперечується відповідачем.

Таким чином, відповідачем протиправно нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні за 15 повних календарних років замість 17, без врахування періоду військової строкової служби.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що дії - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, а протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Оскільки, Білгород-Дністровським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України фактично виплачено позивачу індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні у меншому розмірі та відмовлено у здійсненні їх перерахунків, вказане свідчить саме про протиправність дій відповідача, а не його бездіяльність.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця червня 2012 року та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 15 років календарної військової служби та, відповідно, зобов`язати Білгород-Дністровський прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця січня 2008 року та одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності нарахування та виплати позивачеві індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця червень 2012 року та нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні за 15 календарних років замість 17 років.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду, як джерело права.

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні витрати на виклик свідків та призначення експертизи, жодні витрати не належать до компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (67707, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави 14, ) про визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням базового місяця січня 2008 року; зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням базового місяця січня 2008 року та з врахуванням раніше проведеної виплати; визнання протиправною бездіяльність Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби; зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби, з врахуванням проведеної виплати - задовольнити частково.

Дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця червня 2012 року - визнати протиправними.

Дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 15 років календарної військової служби - визнати протиправними.

Зобов`язати Білгород-Дністровський прикордонний загін Державної прикордонної служби України () нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

Зобов`язати Білгород-Дністровський прикордонний загін Державної прикордонної служби України () нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної військової служби, з урахуванням вже виплаченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН