Справа № 420/4039/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4039/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - Безугла А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу «EasyCon», за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Одеській області №56 о/с від 16.01.2021 року у частині звільнення;

визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Одеській області №4 від 05.01.2021 року у частині звільнення зі служби у поліції за скоєння дисциплінарного проступку;

поновлення ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання майор поліції, на посаді інструктора групи документування БПОП Головного управління Національної поліції в Одеській області;

зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваний наказ про звільнення зі служби у поліції є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем не вчинялось дисциплінарного проступку, а висновки службового розслідування є необґрунтованими та упередженими. ОСОБА_1 наголошував, що звинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення та використання цих тверджень, як підставу для дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції, є грубим порушенням презумпції невинуватості особи.

Крім того, на думку позивача, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області було порушено приписи статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції, оскільки дисциплінарному стягненню у вигляді звільнення має передувати застосування інших дисциплінарних стягнень за вчинення проступку. Однак, ОСОБА_1 наголошував, що до звільнення зі служби у поліції не мав жодного дисциплінарного стягнення.

Також, ОСОБА_1 вказував, що його звільнення відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, ОСОБА_1 поновлено строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року, витребувано від Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві інформацію, стосовно руху кримінального провадження №0000771, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копію постанови про об`єднання кримінальних проваджень; інформацію про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію щодо особи, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, тощо.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, продовжено розгляд адміністративної справи №420/4039/21 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року, витребувано від Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві належним чином засвідчену копію матеріалів кримінального провадження №0000771. Провадження по адміністративній справі №420/4039/21 зупинено до отримання витребуваних доказів по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, повторно витребувано докази по справі та продовжено строк зупинення провадження по адміністративній справі №420/4039/21, у зв`язку з не отриманням витребуваних доказів судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, провадження по адміністративній справі №420/4039/21 поновлено, у зв`язку з усуненням обставин, що викликали його зупинення.

Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, надано можливість представнику ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Одеській області приймати участь у розгляді адміністративної справи №420/4039/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

У судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon», призначеному на 09 листопада 2021 року, представник позивача участі - не прийняв (т.ІV, а.с.22). 09 листопада 2021 року, з телефонного номера адвоката Слуцького К.В. надійшло повідомлення про проблеми з Інтернетом (т.ІV, а.с.23).

Суд зауважує, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, представнику позивача адвокату Слуцькому К.В. було роз`яснено, що для участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції учасник зобов`язаний: зайти та авторизуватися в Системі відеоконференцзв`язку за 10 хвилин до часу судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою Системи відеоконференцзв`язку; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні.

Крім того, роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№21404/21 від 27.04.2021р.) на позовну заяву (т.І, а.с.128-152).

Відзив обґрунтований наступним.

Головне управління Національної поліції в Одеській області вказувало, що майор поліції ОСОБА_1 своїми діями пов`язаними з причетністю до вчинення кримінального правопорушення, дискредитував звання поліцейського, що у свою чергу, набувши суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції.

Також, Головне управління Національної поліції в Одеській області зазначало, що ОСОБА_1 без попереднього інформування керівника, безпідставно не з`являвся на службу до БПОП ГУНП в Одеській області з 24.11.2020 року по 26.11.2020 року та самоусунувся у вказані дні від виконання завдань, основних напрямків діяльності та повноважень інспектора групи документування.

Відповідач наголошував, що позивач не інформував керівництво БПОП ГУНП в Одеській області про причини невиходу на службу та надав недостовірну інформацію про фактичне місце проживання.

Крім того, Головне управління Національної поліції в Одеській області вказувало, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарного стягнення.

Серед іншого, відповідачем зазначалося, що невиконання працівником поліції службової дисципліни та притягнення його у зв`язку з цим до дисциплінарної відповідальності, не має жодного відношення до розслідування кримінального провадження, за яким передбачена кримінальна відповідальність.

У відповіді на відзив (вх.№23227/21 від 07.05.2021р.) ОСОБА_1 вказував, що не згодний з позицією відповідача щодо неналежного виконання обов`язків інспектора групи документування БПОП ГУНП. Позивач наголошував, що за весь час проходження служби не мав нарікань на свою роботу від керівництва та більш того, неодноразового отримував відзнаки.

Крім того, будучи майстром спорту, позивач тривалий час, як представник Національної поліції, приймав участь у спортивних змаганнях виборюючи призові місця, тим самим, підвищував рівень репутації правоохоронного органу.

Стосовно надання недостовірної інформації про фактичне місце проживання ОСОБА_1 вказувалося, що його адреса реєстрації відома відповідачеві, а посилання на пояснення тещі позивача, враховуючи його складну сімейну ситуацію, не є об`єктивними.

Також, з 24.11.2020 року по 26.11.2020 року, ОСОБА_1 не перебував на службі у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я, що унеможливило виконання службових обов`язків (т.І, а.с.238-244).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 проходив службу у поліції з 29.07.2004 року (т.І, а.с.191 зворотній бік).

З 03.01.2020 року, ОСОБА_1 займав посаду інспектора групи документування батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області (т.І, а.с.192 зворотній бік).

У зв`язку з надходженням доповідної записки начальника УКЗ ГУНП в Одеській області полковника поліції Перчика О.М. (т.І, а.с.160-163), щодо можливого порушення службової дисципліни інспектором групи документування БПОП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_1 , керуючись статтями 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VІІІ від 15 березня 2018 року, розділом ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 року, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2710 від 25.11.2020 року призначено службове розслідування (т.І, а.с.157-158).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1547 від 25.11.2020 року «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків, визначивши робочим місцем на час відсторонення від виконання службових обов`язків - приміщення батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (т. І, а.с.159).

Згідно Доповідної записки заступника командира БПОП ГУНП в Одеській області підполковника поліції Вячеслава Ліпатова (вх.23/1566 від 25.11.2020 року), у період з 24.11.2020 року по 25.11.2020 року, ОСОБА_1 без поважних причин не прибув за місцем несення служби у розташування підрозділу за адресою АДРЕСА_1 , про що було складено відповідний акт (т.І, а.с.177-180, 185).

За результатом проведеного службового розслідування, 23 грудня 2020 року, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області складено висновок службового розслідування, за фактом виявлення інспектора групи документування БПОП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та порушення останнім службової дисципліни, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області - генералом поліції третього рангу Олегом Бехом , відповідно до якого ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року, пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 8, 13 частини 3 статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VІІІ від 15 березня 2018 року, підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019 року, Присяги поліцейського, підпунктів 3.1, 3.2 розділу ІІІ, пункту 4.1 розділу ІV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління №3705 від 2910.2018 року та вимоги посадових інструкцій, що виразилось в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні 16.04.2020 року, 12.05.2020 року, 23.07.2020 року, 08.09.2020 року та 23.11.2020 року норм діючого законодавства України, неприпиненні і не документуванні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним заволодінням чужим майном, що відбувались у вказані дні на території м. Одеси, і не реєстрації їх в ЄО ГУНП в Одеській області, що призвело до затримання 23.11.2020 року майора поліції ОСОБА_1 та викритті останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції; не інформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника, безпідставному невиході 24.11.2020 року, 25.11.2020 року, 26.11.2020 року на службу до БПОП ГУНП в Одеській області, самоусуненні (у вказані робочі дні) від виконання завдань, основних напрямків діяльності та повноважень інспектора групи документування, передбачених розділами II, III Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затверджених наказом МВС України №987 від 04.12.2017 року, ненадані безпосередньому керівництву довідок про тимчасову непрацездатність (у вказані робочі дні) поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України встановленої форми, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №201 від 23.03.2016 року, не інформуванні керівництва БПОП ГУНП про причини невиходу на службу, наданні недостовірної інформації керівництву БПОП ГУНП про фактичне місце мешкання (т.І, а.с.203-220).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №4 від 05.01.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Одеській області», за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року, пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 8, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VIII від 15 березня 2018 року, підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019 року, пунктів 3.1, 3.2 розділу III, пункту 4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління №3705 від 29.10.2018 року, Присяги поліцейського, майора поліції ОСОБА_1 , інспектора групи документування БПОП ГУНП в Одеській області, наказано звільнити зі служби в поліції (т.І, а.с.221-230).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №56 о/с від 16.01.2021 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), відповідно до Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року, майора поліції ОСОБА_1 , інспектора групи документування батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 01.02.2021 року, звільнено зі служби в поліції (т.І, а.с.156).

Вважаючи висновки Головного управління Національної поліції в Одеській області про порушення позивачем службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку - необґрунтованими, а наказ про звільнення зі служби у поліції протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби у Національній поліції України, регламентовано Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 року (далі - Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина 1 статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш, як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина 1 та 2 статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 року (далі - Порядок №893).

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Під час визначення виду стягнення, дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині 4 цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (частина 3 статті 11 Дисциплінарного статуту).

Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби у поліції, а служба у поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №816/1218/16 від 03.04.2019 року, судам необхідно звертати увагу на підставу звільнення і надавати оцінку саме наявності або відсутності дисциплінарного проступку у рамках проведеного службового розслідування, а також доказам на їх підтвердження.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, був висновок відповідача про допущення позивачем дисциплінарних проступків, що виразилися: 1) у особистій недисциплінованості; 2) умисному невиконанні 16.04.2020 року, 12.05.2020 року, 23.07.2020 року, 08.09.2020 року, 23.11.2020 року норм діючого законодавства України, неприпиненні і не документуванні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним заволодінням чужим майном, що відбувались у вказані дні на території м. Одеси і не реєстрації їх в ЄО ГУНП в Одеській області, що призвело до затримання 23.11.2020 року майора поліції ОСОБА_1 та викритті останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції; не інформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника; 3) безпідставному невиході 24.11.2020 року, 25.11.2020 року, 26.11.2020 року на службу до БПОП ГУНП в Одеській області; самоусуненні (у вказані робочі дні) від виконання завдань, основних напрямків діяльності та повноважень інспектора групи документування.

Суд зазначає, що фактично, службове розслідування відносно ОСОБА_1 було розпочато на підставі інформаційної довідки №8/10642 від 23.10.2020 року «Про виявлення посадової особи БПОП ГУНП за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 185 КК України» (т.І, а.с.160-161).

Зокрема, згідно інформаційної довідки №8/10642 від 23.10.2020 року, слідчим відділом Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП здійснювалося досудове розслідування по кримінальним провадженням, відомості про які внесені 24.07.2020 року до ЄРДР за №№0001321 та 0001322 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 262 та частиною 3 статті 185 КК України.

Начальником поліції полковником Олександром Перчиком вказано: «…на виконання доручення слідчого, 23.11.2020 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, посадовими особами сектору кримінальної поліції Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП, на парковці магазину «Сільпо» (м. Одеса, вул. Французький бульвар 16) проводились заходи щодо виявлення та затримання осіб, причетних до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень. У ході зазначених заходів за підозрою у вчиненні даних правопорушень було виявлено майора поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При проведенні поверхневої перевірки у вказаного поліцейського виявлено прилад для відкривання замків автомобілів (сканер). На даний час майор поліції ОСОБА_1 надає правдиві свідчення щодо скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених статтею 185 Кримінального кодексу України…».

У свою чергу, судом встановлено, що Одеською місцевою прокуратурою №3 Одеської обласної прокуратури, постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 25.11.2020 року, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях, зокрема, №0001321 та №0001322, об`єднані в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №000077 (т.І, а.с.249).

Суд зазначає, що правила частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи та у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Судом було досліджено матеріали кримінального провадження №000077 та встановлено, що ОСОБА_1 добровільно зізнався у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених статтею 185 Кримінального кодексу України (т.ІІІ, а.с.29, 46, 70, 216-218).

Крім того, ОСОБА_1 добровільно видав слідчому Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП прилади для відкривання замків автомобілів (сканери) (т.ІІІ, а.с.208).

Також, у матеріалах справи містяться письмові зізнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які свідчать про сумісне з ОСОБА_1 таємне викрадення з автомобілів чужого майна, зокрема, мобільних телефонів, ноутбуків, пістолету травматичної дії «Форт 9 Р», бойового пістолету «SIG Sauer P320» з магазином до нього з 5 (п`ятьма) набоями, тощо (т.ІІІ, а.с.30-32, 47-49, 71-73, 91-93, 212-214).

Суд зауважує, що в оскаржуваному наказі Головного управління Національної поліції в Одеській області №4 від 05.01.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Одеській області» вказано, що: «…майор ОСОБА_1 нехтуючи взятими на себе обов`язками, достовірно розуміючи суть кримінальних правопорушень та передбачену за їх скоєння кримінальну відповідальність, замість здійснення превентивної, профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення припинення кримінальних і адміністративних правопорушень, виявлення причин, умов, що сприяли їх вчиненню, сам вчинив протиправні діяння…» (т.І, а.с.222-223).

Також, стосовно доводів Головного управління Національної поліції в Одеській області про неприбуття майора поліції ОСОБА_1 на службу 24.11.2020 року, 25.11.2020 року та 26.11.2020 року і неповідомлення про причини невиходу на роботу керівництва, суд зазначає наступне.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що позивач 24.11.2020 року та 25.11.2020 року на службу не вийшов у зв`язку з поганим самопочуттям та погіршенням стану здоров`я. Бригадами екстреної медичної допомоги, які викликав позивач 24.11.2020 року об 11 годині 45 хвилин та 25.11.2020 року о 17 годині 30 хвилин, встановлено попередній діагноз ОСОБА_1 : панкреатит та ентероколіт. Від госпіталізації до медичного закладу позивач відмовився. Керівництво БПОП ГУНП про підстави неможливості виходу на службу не повідомив, у зв`язку з поганим самопочуттям (т.І, а.с.188-189).

У свою чергу, відповідно до Акту №23/1579/1 від 26.11.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув за місцем несення служби у розташування підрозділу за адресою АДРЕСА_1 - лише о 12 годині 25 хвилин, а не о 8 годині 45 хвилин (т.І, а.с.186).

Факт надання позивачем довідки №2206 виданої 30.11.2020 року КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради, якою підтверджено надходження на пульт « 103» викликів екстреної медичної допомоги до пацієнта ОСОБА_1 не заперечується відповідачем та зафіксований у матеріалах службового розслідування (т.І, а.с.225).

Однак, суд зауважує, що підтвердженням наявності підстав для звільнення від служби (роботи) поліцейського, є відповідна Довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, форма якої затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №201 від 23.03.2016 року.

Проте, довідки встановленої законодавством форми (Довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України) за період 24.11.2020 року та 25.11.2020 року позивачем - не надано, матеріали справи - не містять.

Довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №7506, наявна у матеріалах справи, охоплює період з 27.11.2020 року, містить позначку - «первинна» та діагноз J20 (гострий бронхіт), а не панкреатит та ентероколіт (т.І, а.с.58).

Крім того, суд враховує, що посадовими особами відповідача, з метою з`ясування місцезнаходження майора поліції ОСОБА_1 та встановлення причин його відсутності на службі 24.11.2020 року та 25.11.2020 року, відвідані місця проживання дружини позивача, його тещі та інші «можливі місця його мешкання», про що представниками відповідача було складено відповідні акти. Однак, встановити адресу фактичного мешкання позивача на дати неприбуття майора поліції ОСОБА_1 на службу (24.11.2020 року та 25.11.2020 року) не вдалося (т.І, а.с.181-184).

Таким чином, суд погоджується з твердженнями Головного управління Національної поліції в Одеській області про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління №3705 від 29.10.2018 року.

Слід зазначити, що під час судового розгляду справи, встановлені службовим розслідуванням обставини позивачем не спростовувалися.

ОСОБА_1 в якості протиправності оскаржуваних наказів, наголошувалося лише на процесуальних порушеннях допущених відповідачем під час службового розслідування та не врахування його характеристики, зокрема, спортивних досягнень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки службового розслідування відповідають фактичним обставинам справи, а дії позивача не відповідають вимогам законодавства, якими визначені основні обов`язки поліцейського.

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу у поліції, вбачається, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством; має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби у поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним з подальшим проходженням служби.

Під час судового розгляду справи, на підтвердження факту підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію внаслідок дій позивача, відповідачем зазначалося про широкий розголос у мережі Інтернет інформації про подію, яка стала підставою для проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 .

Зокрема, на сторінці Інтернет - видання «Dumskaya.net» (доступно за посиланням https://dumskaya.net/news/v-odesse-mayora-ро1іtсіі-podоzrevayut-v-кrаzhe-о-131438/) опублікована стаття під заголовком «В Одессе майора полиции подозревают в краже оружия из машины высокопоставленного армейского офицера».

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Складові цього поняття тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Отже, вчинки, що дискредитують працівників поліції та власне органи Національної поліції, пов`язані насамперед з низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Тому, під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Суд зауважує, що допущене позивачем грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у тому, що будучи працівником поліції, обов`язком якого є неухильне дотримання Конституції України, законів України та нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно - правових актів, а також поважати і не порушувати права і свободи людини, вчинив протиправні дії, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію, є несумісним з можливістю подальшого проходження позивачем служби в органах Національної поліції України.

Також, у контексті спірних правовідносин суд має на меті підкреслити, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак вчинення позивачем проступку, суд оцінив в аспекті співмірності тяжкості вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Така оцінка відповідача пов`язана з діями позивача, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження.

Серед іншого, суд звертає увагу, що рішення у кримінальному провадженні №000077 не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Натомість, предметом даного спору є порушення позивачем службової дисципліни та вчинення проступку, несумісного з продовженням служби у поліції.

Крім того, за фактом одного і того самого діяння працівника поліції може бути притягнено як до кримінальної, так і до дисциплінарної відповідальності, що є різними/самостійними видами юридичної відповідальності.

Суд зазначає, що звільнення позивача зі служби у поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування. При цьому, проведення такого розслідування та встановлення обставин законодавцем віднесено до компетенції відповідача.

Відтак, доводи позивача про відсутність щодо нього обвинувального вироку у кримінальній справі, не беруться судом до уваги.

Суд наголошує, що підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові по справі №300/1406/19 (адміністративне провадження №К/9901/31316/19) від 06.02.2020 року та у постанові по справі №804/177/17 від 24.03.2020 року.

Крім того, при розгляді даної справи враховується, що службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина 6 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Із послужного списку №0092212 вбачається, що ОСОБА_1 за період служби у поліції дійсно неодноразово отримував нагороди та заохочення (т.І, а.с.194 зворотній бік).

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано копії грамот, нагород та дипломів, які стосуються проходження служби у Національній поліції та зайняття призових місць у спортивних змаганнях серед силових структур (т.І, а.с.89-123).

Однак, спортивні досягнення позивача не спростовують висновку службового розслідування щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, порушення Присяги поліцейського та службової дисципліни.

Як висновок, суд зазначає, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, у частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про доведення Головним управління Національної поліції в Одеській області факту вчинення майором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, правомірність наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області №4 від 05.01.2021 року та №56 о/с від 16.01.2021 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби у поліції, та відповідно, відсутності підстав для задоволення похідних позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Достатніх доказів на спростування позиції відповідача, позивачем під час розгляду справи не надано.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (справа «X.. Austria») чи таке провадження було закрите (справа «C. v.»).

Крім того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення «Ringvold v. Norway»). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду по справі №9901/454/18 від 2 жовтня 2018 року та по справі №826/13796/18 від 08.11.2019 року.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська 12, ) про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Одеській області №56 о/с від 16.01.2021 року у частині звільнення; визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Одеській області №4 від 05.01.2021 року у частині звільнення зі служби у поліції за скоєння дисциплінарного проступку; поновлення ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання майор поліції, на посаді інструктора групи документування БПОП Головного управління Національної поліції в Одеській області; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 листопада 2021 року.

Суддя Ярослава БАЛАН

.