Справа № 200/11546/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 р. Справа№200/11546/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2015 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14 07.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 54392 гривні 84 копійки із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 11 жовтня 2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08 жовтня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов та клопотання про зупинення провадження по справі.

11 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено на 09 листопада 2021 року.

09 листопада 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача відмовлено.

09 листопада 2021 року від представника відповідача до суду надійшли клопотання про долучення до матеріалів письмових доказів та розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на адміністративний позов суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації, згідно Витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстру місця проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення.

25 травня 2021 року позивачем було надіслано заяву до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення та надати інформацію про розмір посадового окладу станом на 01.01.2008року за кожною посадою, яку позивач займав в період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 рік.

У відповіді військової частини НОМЕР_1 зазначено, що після звернення позивача з заявою, за період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року включно позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 1292,85 гривні, при цьому базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року відповідач визначив квітень 2015 року.

Проте позивач вважає, що базовим місяцем в період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року включно є січень 2008 року, відповідно до пунктів 5, 10-2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

При цьому, відповідачем підтверджено, що посадові оклади в період з 01.01.2008 року по 14.07.2017 року не підвищувались.

Пунктом 10-2 Порядку №1078 в редакції від 15.12.15 року встановлено: «Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, дня новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності01 січня 2008 року,затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців, тобто січень 2008 року є місяцем підвищенням посадових окладів, а тому відповідно до Порядку №1078 січень 2008 рокує базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Обґрунтовуючи свою позицію по справі позивач посилається постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а щодо визначення базовим місяцем січня 2008 року в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно та щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення з березня 2018 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період проходження служби з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року сума, невиплаченої індексації грошового забезпечення складає 54392,84 грн., а саме:

- у грудні 2015 року 2272,32 грн. (167,10%*1378,00 грн. 30,32 грн.);

- у січні 2016 року 2308,15 грн. (171,20%* 1378,00 грн. 50,99 грн);

- у лютому 2016 року2308,15 грн. (171,20%* 1378,00 грн. 50,99 грн);

- у березні 2016 року 2308,15 грн. (171,20%* 1378,00 грн. 50,99 грн);

- у квітні 2016 року 2308,15 грн. (171,20%* 1378,00 грн. 50,99 грн);

- у травні 2016 року 2428,75 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 53,65 грн.);

- у червні 2016 року 2569,40 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 140,65 грн.);

- у липні 2016 року 2569,40 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 140,65 грн.);

- у серпні 2016 року 2569,40 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 140,65 грн.);

- у вересні 2016 року 2569,40 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 140,65 грн.);

- у жовтні 2016 року 2569,40 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 140,65 грн.);

- у листопаді 2016 року 2569,40 грн. (186,90%* 1450,00 грн. 140,65 грн.);

- у грудні 2016 року 3177,60 грн. (198,60%* 1600,00 грн. - 0 грн.);

- у січні 2017 року 3177,60 грн. (198,60%* 1600,00 грн. - 0 грн.);

- у лютому 2017 року 3177,60 грн. (198,60%* 1600,00 грн. - 0 грн.);

- у березні 2017 року 3360,00 грн. (210,00%* 1600,00 грн. - 0 грн.);

- у квітні 2017 року 3360,00 грн. (210,00%* 1600,00 грн. - 0 грн.);

- у травні 2017 року 3470,72 грн. (210,20%* 1684,00 грн. 65,68 грн.);

- у червні 2017 року 3664,38 грн. (221,50%* 1684,00 грн. 65,68 грн.);

- у липні 2017 року 1654,88 грн. ((221,50%* 1684,00 грн. 29,66 грн.)/31*14).

На підтвердження здійснених розрахунків позивачем надано картки особових рахунків за 2015-2017 роки.

Свою вимогу щодо встановлення судового контролю, позивач обґрунтовує тим, що судовий контроль є необхідною умовою для ефективного виконання військовою частиною судового рішення, оскільки, з його слів, на сьогодні деякі військові частини повністю ігнорують рішення судів щодо застосування базового місяцю січень 2008 року та виплачують позивачам індексацію із застосуванням базового місяцю січень 2016 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 , , місцезнаходження: 87510, Донецька область, м. Маріуполь, Приморський бульвар, буд. 24.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, свої доводи виклав у відзиві на позовну заяву в якій зазначив, що з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Зміни 1013), якою були внесені зміни до Порядку №1078 порядок проведення індексації грошових доходів населення було суттєво змінено, зокрема, якщо раніше індексація проводилась шляхом збільшення грошового доходу за рахунок будь-яких його складових то з внесенням змін від 9 грудня 2015 р. №1013 індексація повинна проводитись шляхом збільшення посадового окладу за посадою яку обіймає працівник/ військовослужбовець (тобто постійної складової в структурі заробітної плати/грошового забезпечення).

Відповідно до постанови 1078 (в редакції до Змін 1013), п.10-1, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

З урахуванням абз. 2 пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.5 Постанови КМУ від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Адміністрація Державної прикордонної служби України уповноважена установлювати відповідні розміри щомісячних надбавок та премій, тобто до прийняття Змін 1013 індексація грошового забезпечення військовослужбовців ДПСУ могла проводитись лише шляхом збільшення додаткових видів грошового забезпечення, які становили певний відсоток від посадового окладу (щомісячні премії, надбавки, доплати) за рахунок чого збільшувався дохід на суму індексації.

Таким чином, відповідач вважає, що якщо застосовувати доводи позивача, за умови перебування на посаді з січня 2008 року, з прийняттям Змін 1013 усім у кого індексація проводилась за Порядком 1078 (у редакції до Змін 1013) необхідно було повторно виплатити ту саму суму індексації яка була нарахована до прийняття Кабінетом Міністрів України Змін 1013, тобто з урахуванням абзацу 2 пункту 3 Змін 1013 індекс споживчих цін для всіх грошових доходів населення України, зазначених у п.2 Порядку 1078, у січні 2016 ропі приймається за 1 або 100 відсотків. оскільки за правилами попередньої редакції Постанови 1078 дозволялось підвищувати грошові доходи населення, на суму індексації яка склалась, за рахунок будь-яких складових доходів, більш того базовий місяць змінювався з дня призначення на посаду, тобто враховуючи що Порядок 1078 регулює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, а до Змін 1013 індексація доходів проводилась та виплачувалась за іншими правилами ніж були встановлені Змінами 1013, та враховуючи позиції Конституційного Суду України та Верховного Суду сформовані у питаннях застосування принципу дії нормативно-правового акту у часі єдиним вірним висновком є те що з моменту прийняття Змін-1013 (якими зокрема проведення індексації та встановлення базового місяця стали пов`язані зі зміною тарифних посадових) окладів було встановлено новий базовий місяць для проведення подальшої індексації доходів, які на момент прийняття Змін вже були індексовані за правилами до набрання чинності Змінами 1013.

При цьому позивач посилається на роз`яснення Мінсоцполітики наведене у листі від 15.02.2016 р. № 52/10/136-16 «Про застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013».

Відповідач зазначає, що доводи позивача в частині виплати йому індексації з урахуванням базового місяця січень 2008 року зводяться до того що з прийняттям Змін 1013 необхідно було повторно проводити індексацію, а отже повторно виплачувати суму індексації, що не відповідає цілі індексації та може призвести до незаконного збагачення Позивача.

Більше того, правові позиції щодо необґрунтованості вимоги позивача щодо обрахунку індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації висвітлена у рішеннях Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі № 120/313/20-а, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 справа № 400/1118/21, від 21 вересня 2021 року 580/2741/21, Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року справа 580/2445/21, від 03 серпня 2021 року справа № 580/1831/21, Другого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2021 р. справа № 520/12568/2020.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку що між сторонами спірним є питання щодо незастосування відповідачем базового місяця для обчислення індексу споживчих цін при розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 14.07.2017 р. - січня 2008 року, невиплата індексації грошового забезпечення в повному обсязі.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, абзацом другим частини третьої статті 9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Разом з тим, пунктом 1.9. Інструкції закріплено, що індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Водночас, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі - Закон № 1282-ХІІ).

Зокрема, статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Водночас, положеннями статті 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Разом з тим, пунктом 2 Порядку № 1078 закріплено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Крім того, положеннями пункту 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Тобто, наявні підстави вважати, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Суд наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Так, положеннями Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. Тобто, мова йде про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Щодо застосування січня 2008 року в якості базового місяця для визначення індексу споживчих цін при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток). Вказана постанова набрала чинності 01.01.2008 року.

Згідно п. 10-1 Порядку № 1078, у редакції, чинній до 01.12.2015, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Порядок № 1078 доповнено пунктом 10-2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 526 від 13.06.2012, яка діє в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.

Пункт 10-2 Порядку № 1078 (в редакції від 01.12.2015 та чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Тож, з 01.12.2015 положення пункту 10-2 Порядку № 1078 застосовуються до новоприйнятих працівників.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова № 1294), яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені, зокрема, Додатками № 1-7 до Постанови №1294.

01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова № 704), якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що з 01.12.2015 по 28.02.2018 відповідач повинен був встановити базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача січень 2008 року, доказів протилежного відповідачем не надано.

Перевіривши правильність розрахунків позивача суд встановив, що із застосуванням базового місяця індексації січня 2008 року, сума індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року становить 55685,69 грн, проте відповідачем виплачено позивачу 1292,85 грн.

З огляду на викладене, внаслідок неправильного визначення відповідачем базового місяця розрахунку індексації позивачу не виплачено 54392,84 грн (55685,69 грн-1292,85 грн).

Щодо доводів відповідача відносно подвійної виплати індексації грошового забезпечення позивачу та його безпідставного збагачення суд зазначає наступне.

В абзацах першому-другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) від 05.04.2001 № 3-рп/2001, Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Спірні правовідносини в даній справі виникли та закінчились в період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року.

Підчас існування спірних правовідносин діяв пункт 10-2 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.

Тобто, з 30.04.2015 (дата прийняття позивача на службу згідно наказу №91-ос від 30.04.2015 року, наявного в матеріалах справи) по листопад 2015 року включно обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.

При цьому, індексація грошового забезпечення в цей період не є предметом спору в даній справі та позивачем не оскаржується.

З 01.12.2015 індексація грошового забезпечення обчислюється виходячи з приписів пункту 10-2 Порядку № 1078в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.

Враховуючи викладене, доводи відповідача щодо порушення принципу незворотності дії нормативних актів в часі не знайшли свого підтвердження.

Також, розмір індексації грошового забезпечення заявлений в позовних вимогах обчислений з врахуванням вже виплаченої суми, тож доводи відповідача щодо повторного проведення індексації та утворення нового доходу також не знайшли свого підтвердження.

Щодо посилань відповідача на роз`яснення Мінсоцполітики наведене у листі від 15.02.2016 р. № 52/10/136-16 «Про застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013» та листі від 14.06.2016 №263/10/136-16 «Про індексацію заробітної плати», то дослідивши їх зміст суд зазначає, що вказані роз`яснення жодним чином не доводять позицію відповідача, оскільки в цих роз`ясненнях мова іде про початок індексації відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 з 01.01.2016 року у разі виконання умов, визначених в п. 3 цієї постанови, при цьому, в даних роз`ясненнях січень 2016 року аж ніяк не визначено базовим місяцем індексації заробітної плати, а тільки початком застосування пункту 10-2 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.

Поряд з цим, виходячи з аналізу цих роз`яснень, у разі якщо умови п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 не виконано, тобто розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. не перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року, індексація грошового забезпечення обчислюється згідно пункту 10-2 Порядку № 1078 з грудня 2015 року.

Щодо посилання відповідача на практику апеляційних адміністративних судів відносно вирішення аналогічних спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Детально дослідивши надану відповідачем судову практику судів апеляційної інстанції суд не погоджується з висновками, викладеними в постановах наведених відповідачем, крім того, позивачем надано також судову практику на підтвердження своєї позиції.

Враховуючи відсутність висновків Верховного суду та одностайної позиції судів апеляційної інстанції щодо предмету спору, а також керуючись власним внутрішнім переконанням та висновками щодо тлумачення правових норм, якими врегульовано спірні правовідносини, суд вважає такими, що підлягають застосуванню висновки Першого апеляційного адміністративного суду, викладені в постанові від 05.03.2020 по справі №200/9272/19-а, оскільки вони кореспондують позиції суду в даній справі та обставини, встановлені в даній справі, аналогічні обставинам справи №200/9272/19-а.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПКУ, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1,5 відсотка від об`єкта оподаткування).

Зокрема, підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПКУ передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок.

Підпунктом 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету згідно зі статті 171 ПКУ з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника; з інших доходів є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) збору до бюджету.

Відповідно до підпункту 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 ПКУ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, згідно п. 2 якого Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції,Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців,поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Що стосується встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2.2.7. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 N 5, суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників віднесено до Фонду додаткової заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації, згідно Витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстру місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2015 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14 07.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 54392 гривні 84 копійки із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Повний текст рішення складено та підписано 12 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко