Справа № 500/660/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/660/21

20 жовтня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

представника позивача Сампара Н.М.

представника відповідача Марцун А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тернопільської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом прокурора Тернопільської області від 28.04.2020 № 262 к, позивача було звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Тернопільської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.04.2020 (підстава рішення кадрової комісії № 1). ОСОБА_1 присвоєно класний чин радника юстиції, у якому він перебуває по даний час. Зазначений наказ є чинним та ніким нескасований, при звільнені класного чину його не позбавлено.

Відповідно до п.10 Положення, працівники органів прокуратури, яким присвоєно класні чини, перебувають у них довічно.

Проте, відповідачем, надбавка за класний чин радника юстиції у період з 25.09.2019 по 01.03.2020 позивачу не виплачувалась, що підтверджується листом прокуратури Тернопільської області від 02.07.2020 № 28/19-20 та розрахунковими листами за 2019 та 2020 роки.

Позивач вважає, що невиплата відповідачем надбавки за класний чин у період з 25.09.2019 по 01.03.2020 є незаконною, порушує його права на заробітну плату, гарантовані Конституцією України, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод. Законами України «Про прокуратуру», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури», «Про оплату праці», КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», порушені права ОСОБА_1 мають бути поновлені шляхом стягнення із відповідача надбавки за класний чин за період роботи з 25.09.2019 по 01.03.2020. А тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.02.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 18.03.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Питання тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КзпП).

Робочим часом вважається встановлений законом або на його підставі угодою сторін час, протягом якого працівники згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку повинні виконувати за трудовим договором свої трудові обов`язки.

Нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (ст. 50 КзпП).

Згідно із наказом прокурора Тернопільської області від 17.02.2017 № 13 «Про затвердження Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів органів прокуратури Тернопільської області», що втратили чинність відповідно до наказу керівника Тернопільської обласної прокуратури від 02.02.2021 № 7, тривалість робочого часу прокурорів становить 40 годин на тиждень; початок роботи з 9 години - упродовж робочого тижня; кінець робочого дня, крім п`ятниці ( о 16 годині 45 хвилин) - о 18 годині; вихідні дні - субота та неділя.

Частинами 2 та розділу III вказаних Правил за потреби прокурор може залучатися до чергування у вихідні, святкові, неробочі дні та після закінчення робочого дня.

Чергування прокурором здійснюється згідно з графіком, який затверджується наказом прокурора Тернопільської області.

За роботу в зазначені дні прокурорам надається грошова компенсація у розмірі та порядку, що визначені законодавством про працю, або надаються інші дні відпочинку за їх заявами.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545 до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

У пунктах 1, 2 постанови Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 02.04.1954 № 233 «Про чергування на підприємствах і в установах» вказано, що чергування робочих і службовців на підприємствах і в установах після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть вводитися у виняткових випадках і тільки за погодженням з профспілковим, місцевим комітетом. Чергування у вихідні і святкові дні компенсуються наданням протягом найближчих 10 днів відгулів тієї ж тривалості, що і чергування.

Відповідно до цієї постанови чергування полягає в обов`язку працівника знаходитися на визначеному роботодавцем робочому місці з метою вирішення невідкладних питань, не пов`язаних з трудовими обов`язками цього працівника, а також передачі інформації.

Тривалість чергування або роботи разом із чергуванням не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу. Якщо ж працівник залучається до чергування у вихідний чи святковий день, йому повинен бути наданий відгул протягом найближчих 10 днів. Тривалість відгулу повинна дорівнювати тривалості чергування.

Чергування у вихідний день не підлягає оплаті, а за нього надається відгул і в табелі обліку використання робочого часу ці години чергування не зазначаються.

При цьому в табелі обліку використання робочого часу заповнюються всі робочі дні, що оплачуються згідно чинного законодавства про оплату праці прокурорів, навіть ті 4 дні (достатньо 3 діб (24 годин чергування і 8 годин норми робочого часу)), коли фактично працівник був відсутній після цілодобового чергування.

Так, більше ніж повністю дотримується норма, що тривалість відгулу повинна дорівнювати тривалості чергування.

У постанові від 26.11.2018 у справі № 489/4153/16-ц Верховний суд дійшов висновку, що спеціальної грошової компенсації за чергування не передбачено законом. У цій справі зазначено, працівник (позивач) був залучений у вихідні та святкові дні саме до чергування, а не до роботи у зв`язку з виробничою необхідністю для оперативного вирішення у ці дні невідкладних виробничих питань і для координації роботи підприємства. Це підтверджується графіками чергувань відповідальних працівників, а також копіями табелів обліку використання робочого часу, в яких святкові та вихідні дні чергувань позивача не зазначені, як робочі дні.

Отже, чергування у вихідний день не підлягає оплаті, а за нього надається відгул.

До того ж слід враховувати, що робота у вечірній і нічній час, у вихідні або святкові (неробочі) дні не обов`язково тягне за собою оплату праці в інший спосіб, ніж як у загальноприйнятому порядку.

Крім того, варто врахувати, що питання оплати праці працівників органів прокуратури, їхнього матеріального та соціального забезпечення як державного органу, що фінансуються з бюджету, здійснюється у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів і бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Бюджетні асигнування для виплат за чергування в органах прокуратури у 2017-2020 роках не передбачалися та не виділялися.

Разом з тим, загальне трудове законодавство не дає необхідної інформації ні про поняття, ні про порядок організації і здійснення чергувань, а саме визначення терміну «чергування» в КЗпП України не наведено.

Згідно зі статтею 70 КзпП тривалість щотижневого безперервного відпочинку має бути не меншою за 42 години. Тобто, плануючи чергування на вихідні дні, слід враховувати, що працівник, виходячи на роботу наступного робочого дня, має відпочити зазначену кількість годин.

Оскільки в Тернопільській обласній прокуратурі дані про роботу ОСОБА_1 понад встановленої тривалості робочого часу відсутні, то проводити нарахування в інший спосіб немає підстав.

Позивач був залучений у вихідні та святкові дні саме до чергування, що підтверджується графіками чергувань у 2017-2020 роках, затверджених першим заступником прокурора Тернопільської області, а також копіями табелів обліку використання робочого часу з січня 2017 по квітень 2020 року, в яких святкові та вихідні дні чергувань позивача не зазначені, як робочі дні.

Отже, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по оплаті за роботу у вихідні та святкові дні, оскільки позивач залучався до чергування, яке не підлягає оплаті, а за нього надається відгул.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ) заробітна плата прокурорів складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов`язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Надбавки за вислугу років встановлюються також іншим працівникам прокуратури (спеціалістам, службовцям, робітникам). Розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.

З набранням чинності 25.09.2019 Закону № 113-ІХ, відповідно до п. 2 розділу II вказаного Закону, втратили чинність постанова Верховної Ради України «Про затвердження Положення про класні чини працівників органів прокуратури України» від 06.11.1991 № 1795-ХІІ, а також ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789- XII.

Відтак, з огляду на зміни у законодавстві втратили чинність норми, що передбачали виплату надбавки за класний чин, а тому підстави для визнання дій протиправними та стягнення вказаної надбавки відсутні.

22.03.2021 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшло заперечення на відзив від позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

25 березня 2021 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 19.04.2021 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 19.04.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснено перехід в загальне провадження та призначено справу до розгляду на 12.05.2021 о 11:30 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

12 травня 2021 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 02.06.2021 о 11:30 год.

Ухвалою суду від 02.06.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) закрито підготовче провадження, здійснено розгляд справи по суті та оголошено перерву до 29.07.2021 о 11:00 год., зобов`язано відповідача надати додаткові докази.

29 липня 2021 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 31.08.2021 о 11:30 год.

31 серпня 2021 року позивачем подано через відділ документального забезпечення заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 31.08.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відкладено розгляд справи на 20.10.2021 о 10:45 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову, з мотивів викладених у відзиві. Просила відмовити в задоволенні позовної заяви.

Суд, заслухавши сторін, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов і відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 в органах прокуратури України працював з 14.07.1997 року. Зазначений стаж роботи підтверджується копією дубліката його трудової книжки серія НОМЕР_1 від 11.03.2015.

Наказом прокурора Тернопільської області від 30.08.2018 № 822 К, призначений на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконані судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру.

За час роботи в органах прокуратури (майже 23 роки) позивач пройшов всі передбачені законодавством атестації, підвищення кваліфікації, щорічні перевірки на доброчесність. Жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, неодноразово заохочувався Генеральним прокурором України та прокурором Тернопільської області.

Відповідно до листа Тернопільської обласної прокуратури від 06.11.2020 № 49/27-20 у період 2017 - 2020 роки ОСОБА_1 здійснено 32 чергування у приміщення прокуратури Тернопільської області з них, 22 у робочі дні, 8 у вихідні та 2 святкові.

Відповідач підтвердив, що у святкові та вихідні дні чергування здійснювалось упродовж доби (24 години), з 9 год. 00 хв. до 9 год. 00 хв. ранку наступного дня. У робочі дні чергування здійснювалось з 18 год 00 хв. до 9 год. 00 хв. наступного дня (15 годин), окрім п`ятниці, у яку чергування здійснювались з 16 год. 45 хв. до 9 год. 00 хв. (16 годин 15 хвилин). Із 22 робочих днів, у які проводились чергування у п`ятницю позивачем здійснено 7 чергувань.

Зазначене підтверджується наданими відповідачем завіреними копіями графіків оперативних цілодобових чергувань за період 2017-2020 роки, затверджених керівництвом прокуратури області, копією наказу прокурора Тернопільської області № 44 від 07.04.2017 «Про організацію чергування працівників прокуратури Тернопільської області».

Наказом прокурора Тернопільської області від 28.04.2020 № 262 к, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Тернопільської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.04.2020 (підстава рішення кадрової комісії № 1). З наказом він ознайомився 28.04.2020.

Зазначений наказ прокурор області видав, керуючись статтею 9 Закону України "Про прокуратуру", підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

В період роботи позивача в прокуратурі Тернопільської області, відповідно до Положення про класні чини працівників органів прокуратури, затвердженого постановою Верховного суду України від 06.11. 1991 № 1795-ХІІ (надалі Положення) наказом Генерального прокурора України від 16.11.2016 № 279к, йому присвоєно класний чин радника юстиції, у якому він перебуває по даний час. Зазначений наказ є чинним та ніким нескасований, при звільнені класного чину ОСОБА_1 не позбавлено.

Відповідно до п.10 Положення, (чинного на момент присвоєння позивачу класного чину) працівники органів прокуратури, яким присвоєно класні чини, перебувають у них довічно.

Позбавлення класного чину може мати місце при звільнені працівника з органів прокуратури за проступки, що порочать його. У разі грубих порушень службових обов`язків працівником прокуратури чи негідної поведінки його може бути понижено у чині.

Проте, відповідачем, у порушення вимог ч. 1 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», п. 26 розділу VI «Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ст. 2, 8, 13 Закону України «Про оплату праці», п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та Додатку 8 до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), надбавка за класний чин радника юстиції у період з 25.09.2019 по 01.03.2020 позивачу не виплачувалась, що підтверджується листом прокуратури Тернопільської області від 02.07.2020 № 28/19-20 та розрахунковими листами за 2019 та 2020 роки.

Не погодившись із тим, що відповідачем невиплачено надбавки за класний чин у період з 25.09.2019 по 01.03.2020, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається КЗпП, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 67 КЗпП України встановлено, що при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день.

Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п`ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.

У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

З метою створення сприятливих умов для використання святкових та неробочих днів (стаття 73), а також раціонального використання робочого часу Кабінет Міністрів України не пізніше ніж за три місяці до таких днів може рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій перенести вихідні та робочі дні у порядку і на умовах, установлених законодавством, для працівників, яким встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Власник або уповноважений ним орган у разі застосування рекомендації Кабінету Міністрів України не пізніше ніж за два місяці видає наказ (розпорядження) про перенесення вихідних та робочих днів на підприємстві, в установі або організації, погоджений з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Статтею 71 КЗпП України закріплюється, що робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті.

Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках:

1) для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків;

2) для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна;

3) для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів;

4) для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення.

Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Стаття 73 КЗпП України встановлює такі святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - День праці; 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги); 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України.

Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове один день (неділя) - Пасха (Великдень) один день (неділя) - Трійця.

У дні, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допускаються роботи, припинення яких неможливе через виробничо-технічні умови (безперервно діючі підприємства, установи, організації), роботи, викликані необхідністю обслуговування населення. У ці дні допускаються роботи із залученням працівників у випадках та в порядку, передбачених статтею 71 КЗпП.

Робота у зазначені дні компенсується відповідно до статті 107 КЗпП.

Оплата роботи у святкові і неробочі дні відповідно до статті 107 КЗпП України регулюється наступним чином.

Робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Стаття 106 КЗпП України також встановлює особливості оплати роботи в надурочний час. Так, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. Тривалість робочого часу прокурорсько-слідчих працівників органів прокуратури становить 40 годин на тиждень: початок роботи о 9 годині - упродовж робочого тижня; перерва на обід з 13 години до 13 години 45 хвилин - упродовж робочого тижня; кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер о 18 годині, у п`ятницю - о 16 годині 45 хвилин; вихідні - субота і неділя.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що табелі обліку робочого часу не містять даних про роботу у вихідні, святкові та неробочі дні та в надурочний час, відтак підстави задоволення заяви про грошову компенсацію у відповідача відсутні, оскільки вони не відповідають приписам законодавства з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про оплату працю» встановлено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Верховний Суд у Постанові від 17.01.2019 року у справі №389/1299/17 вказав, що відсутність даних про роботу позивача у вихідні, святкові та неробочі дні у табелі обліку робочого часу не може бути підставою для відмови працівнику надати компенсацію за роботу у зазначені дні.

Суд також зауважує, що Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 встановлено, що звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу права і свобод - це зменшення, зокрема, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Крім того, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 Рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos CorripaniaNaviera S.A. v. Belgium, Рішення від 20.11.1995 року, серія A, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стретч проти Сполучного Королівства» (Stretch - United Kingdom, №44277/98, Рішення від 24.04.2003 року).

Отже, в розумінні ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач мав законні сподівання на здійснення грошової компенсації у визначених законодавством розмірі та порядку.

Отже, відмова прокуратури у компенсації позивачу у грошовій формі за роботу у вихідні, святкові, неробочі дні та за роботу в надурочний час з підстав того, що табелі обліку робочого часу не містять даних про роботу, є протиправною та суперечить положенням законодавства, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розраховану за методикою Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», починаючи з 2017 року по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про оплату працю» встановлено, що у структуру заробітної плати входить передбачена заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно з положеннями статті 34 Закону України «Про оплату працю» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Крім того, з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21.02,2001 року прийнято Постанову №159, якою затверджено відповідний Порядок, п. 1 якого визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відтак, у разі невиплати працівникові компенсації за, роботу у вихідний, святковий, неробочий день та за роботу надурочний час з роботодавця підлягають стягненню також компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 14.09.2016 року у справі №6-1438цс16.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як видно з довідки про склад заробітної плати, виданої ОСОБА_1 прокуратурою Тернопільської області, нарахування та виплата за відпрацьовані надурочні години не здійснювались. На його письмові запити про причини невиплати надурочних, святкових, вихідних та нічних прокуратурою Тернопільської області надані відповіді, у яких зазначено, що бюджетом не передбачені грошові кошти на такі цілі, а надання відповіді на питання надання розмірів денної заробітної плати (у час здійснення ним чергування) взагалі проігноровано.

Так, судом здійснено розрахунок суми невиплачених за відпрацьовані чергування у вихідні, святкові та нічні години.

22 чергування у нічний час, з яких 300 год. за 20 чергувань (по 15 год), відповідно 2 чергування у п`ятницю 32 год. 30 хв. (по 16 год 15 хв.).

Так, відповідно до довідки виданої прокуратурою Тернопільської області від 25.06.2020 № 18-110-20, з урахуванням усіх обов`язкових платежів до бюджету середня заробітна плата становитиме 28155,75 грн., або 1279,80 грн. в робочий 8-ми годинний день (28155,75 грн. : на 22 дні = 1279, 80 грн).

Як уже вище зазначалось, позивачем упродовж 2017-2020 року здійснено 22 чергування у нічний час із яких 2 у п`ятницю.

Оскільки, згідно із ст. 108 КЗпП України робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, але не нижче 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час, то 300 год + 32 год 30 хв. = 332 год 30 хв, або 41 робочий день. Надалі, 41 робочий день х на 1279, 80 грн. = 52471,8 гривень із застосуванням коефіцієнту 30% (15741,54 грн.) остаточна сума складає 68212,80 гривень.

У вихідні та святкові дні ОСОБА_1 здійснено чергування 10 діб або 240 годин. Отже, 240 год.: на 8 робочих год. = 30 робочих днів. Надалі, 30 робочих днів х на 1279, 80 грн = 38394 гривень.

Відтак остаточна сума за здійсненні чергування у вихідні, святкові та нічні становить 106 606, 80 гривень.

Відповідно до ст. 8, 22 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права та свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією права та свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових актів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод. Кожна праця незалежно від її виду та обсягу повинна бути гідно оплачена.

Згідно з ч. 1, 9 ст. 81 Закону України « Про прокуратуру» № 1697-VI заробітна плата регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративних посадах та інших виплат, передбачених законодавством.

Пунктом 26 розділу 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» 2014 року застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою ст. 8 ст. 13 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначається Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять основна та додаткова заробітна плата. Основна заробітна плата, винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, як то чергування у вихідні, святкові дні та у нічний час, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбаченні чинним законодавством, премії пов`язані з виконанням виробних завдань і функцій.

На час виникнення спірних відносин заробітна плата працівників органів прокуратури визначалась Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури (надалі Постанова) із урахуванням відповідних змін внесених постановами Кабінету Міністрів України від 06.10.2014 № 506, від 30.09.2015 № 763, від 30.08.2017 № 657.

Даний факт не оспорюється відповідачами, що підтверджується листом прокуратури Тернопільської області від 02.07.2020 № 28/19-20, згідно з яким заробітна плата прокурорам прокуратури Тернопільської області нараховується відповідно до постанови Кабінеті Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» із змінами, внесеними постановою КМ України від 30.08.2017 № 657.

Додатком 8 Постанови № 505 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено розмір надбавок до посадових окладів працівникам органів прокуратури за класні чини, згідно якого розмір надбавки за класний чин радника юстиції становить 2200 гривень.

Верховною Радою України 19.09.2019 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, який набрав чинності 29.09.2019 (надалі Закон № 113).

Згідно п.2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 113 визнано таким, що втратили чинність пункт 8 частину першої статті 15, частину четверту статті 16, абзац перший частини другої статті 46-2, статті 47, частину першу статті 49, частину п`яту статті 50: частину третю статті 51-2, статтю 53 і статтю 55 Закону України «Про прокуратуру».

Пунктами 3, 26 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113 встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюється відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

На вказаний період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На виконання вимог п. 26 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113, Кабінетом Міністрів України відповідні зміни до Постанови № 505, якою на момент виникнення спірних правовідносин визначено структуру та умови оплати праці прокурорів та відповідно до якої нараховувалась заробітна плата прокурорів з 25.09.2019 по 01.03.2020, внесено лише у лютому 2020 року.

Зокрема, підпунктом 4 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2020 № 171 (набула чинності з 04.03.2020) «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» виключено Додаток 8 до Постанови № 505.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 р № 1 -рн/99 зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що оплата праці прокурорів з моменту набрання чинності Закону № 113 (з 25.09.2019) здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Враховуючи те, що у період з 25.09.2019 по 01.03.2020 Додаток 8 до Постанови № 505, яким встановлено виплату надбавки за класний чин працівникам прокуратури був чинним, відповідачем безпідставно не виплачена мені надбавка за класний чин радника юстиції.

Згідно ст. 21,22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами та колективними договорами. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, роботодавець повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини виступають як джерела права в Україні.

Відтак невиплата позивачу надбавки за класний чин, право на яке він має відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113 та Додатку 8 до Постанови № 505 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) за період роботи з 25.09.2019 по 01.03.2020, є порушення його майнових прав відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (надалі Конвенція), яку ратифіковано Україною 17.07.1997, згідно якої кожна фізична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як у інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» № 25921/02 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини у пункті 32 рішення по справі «Стреч проти Сполученого Королівства».

У рішенні Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» від 08.11.2005 (Заява № 63134/00) суд зазначає, що поняття «власності», яке міститься у першій частині статті 1 Протоколу № 1 має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної кваліфікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть розглядатися як «майнові права», і таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (п. 22 рішення).

Суд зауважує, що в межах свободи дій держава вправі визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках доки відповідні положення є чинними (п.2.3 рішення).

Також суд стверджує, що скарга заявника до національних органів влади щодо виплати надбавки до заробітної плати за педагогічний стаж в період між 1 січням та 23 червня 1999 року базувалась на спеціальних та чинних на той період часу положеннях національного законодавства. Надбавка до заробітної плати повинна була бути виплаченою відповідно до єдиної об`єктивної умови - період часу, протягом якого заявник працював вчителем. Оскільки заявником була дотримана умова 10-річного стажу, то можна сказати, що він має якщо не право, то законні сподівання на отримання зазначених коштів. Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. В результаті, остаточна відмова органів державної влади у задоволені вимоги заявника щодо надбавок до заробітної плати за даний період є свавільною та незаконною (п.26,27 рішення).

Отже, надбавка до заробітної плати в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи чинність дії спеціального законодавства (ч.І ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», ст. 2, 8, 13 Закону України «Про оплату праці», п. 26 розділу 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113 та Додатку 8 до Постанови № 505) у період моєї роботи начальника відділу прокуратури Тернопільської області з 25.09.2019 по 01.03.2020 та наявність у мене класного чину - радник юстиції, у мене були усі законні підстави та необхідні об`єктивні умови для отримання надбавки за класний чин у вказаний період.

Несвоєчасна або не повна виплата відповідних належних людині виплат, зокрема заробітної плати, порушує конституційний принцип, який гарантує забезпечення державою життєвого рівня, достатнього для задоволення необхідних життєвих потреб і порушує право власності громадян на такі виплати, згідно позиції Європейського суду з прав людини це є прямим порушенням статті першої Протоколу № 1 Конвенції.

Розрахунок суми невиплаченої надбавки за класний чин за період з 25.09.2019 по 01.03.2020 роки.

Додатком 8 Постанови № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено розмір надбавки за класний чин радник юстиції - 2200, 00 гривень за місяць.

Згідно інформації прокуратури Тернопільської області від 02.07.2020 № 28/19-20 бухгалтерією прокуратури ОСОБА_1 сплачено надбавку за класний чин 1 361 грн. 90 коп, у період 13 робочих днів з 01,09, по 24.09.2019 року. Тобто, недоплата надбавки за вересень 2019 становить 838 грн., а у період з 01.10.2019 по 01.03.2020 недоплата складає 11 000 грн. 00 копійок. На підставі наведеного, борг відповідачів за сплату надбавки за класний чин становить 11 838 гривень.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішеннях № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від15.10.2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 КАС, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити поністю. Стягнути з Тернопільської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 :

- не виплачену надбавку за класний чин за період з вересня 2019 р. по лютий 2020 року в сумі 11 838 грн. 10 коп. та з врахуванням суми обов`язкових утримань виплатити 9 529 грн. 67 коп.;

- інфляційне знецінення за несвоєчасну виплату доплат за класний чин в період з жовтня 2019 р. по липень 2021 року в сумі 1 355 грн. 56 коп. та з врахуванням суми обов`язкових утримань виплатити 1 091 грн. 22 коп.;

- пеню за несвоєчасну доплату за класний чин в період з жовтня 2019 р. по липень 2021 року в сумі 576 грн. 76 коп. та з врахуванням суми обов`язкових утримань виплатити 464 грн. 29 коп.;

- невиплачену суму заробітної плати за відпрацьовані чергування у вихідні і святкові дні та у нічний час за період з квітня 2017 р. по липень 2021 року та з врахуванням суми обов`язкових утримань виплатити 205 511 грн. 66 коп.;

- інфляційне знецінення за несвоєчасну виплату суму заробітної плати за відпрацьовані чергування у вихідні і святкові дні та у нічний час за період з квітня 2017 р. по липень 2021 року та з врахуванням суми обов`язкових утримань виплатити 36 528 грн. 06 коп.;

- пеню за несвоєчасну виплату суму заробітної плати за відпрацьовані чергування у вихідні і святкові дні та у нічний час за період з квітня 2017 р. по липень 2021 року та з врахуванням суми обов`язкових утримань виплатити 15 768 грн. 75 коп.

Рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць в сумі 34 976 грн. 08 коп., яка з врахуванням суми обов`язкових утримань становить до виплати 28 155 грн. 75 коп. підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Тернопільська обласна прокуратура (місцезнаходження/місце проживання: вул. Листопадова,4,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 02910098).

Головуючий суддя Подлісна І.М.