Справа № 160/852/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2021 року Справа № 160/852/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,-
20.01.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась в невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі при звільнені в запас (у відставку); стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) в розмірі 78 912 грн. 57 коп.; стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . 13.07.2016 року наказом № 65 його було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення без виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, чим порушено норми чинного законодавства України. Оскільки позивач не погоджується з допущено бездіяльністю відповідача, звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
08.04.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень проти задоволення позову зазначено, що на момент звільнення позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , про що свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 13.07.2016 року № 65. Наказ містить вказівки щодо виключення позивача зі списків особового складу та зняття з його з всіх видів забезпечення, а також вказівки щодо виплати окремих складових грошового забезпечення, у зв`язку зі звільненням військовослужбовця. При цьому, наказ № 65 не містить вказівок стосовно виплати позивачу компенсації, що й призвело до її невиплати. Враховуючи наведене, особою, уповноваженою приймати рішення щодо виплати компенсації є командир військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач проходив військову службу до його звільнення. До повноважень командира військової частини НОМЕР_1 не входить прийняття рішень про виплату компенсації позивачеві. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 , в даному випадку, не є належним відповідачем у справі.
28.04.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій наголошено на тому, що Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на речовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_1 і саме до неї він звернувся з рапортом про видачу довідки розрахунку по речовій службі. Саме відповідач на підставі наданого рапорту видав позивачу довідку №2 про розмір грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас та становить 78 912, 57 грн. Отже, саме Військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем в даній справі та повинна сплатити грошову компенсацію за неотримане позивачем речове право.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року було залучено до участі у справі як другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 та розпочато розгляд справи спочатку.
Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються такі заперечення.
Військовою частиною НОМЕР_2 відзиву на позовну заяву у строки встановлені ухвалою суду від 22.07.2021 року надано не було.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України "по особовому складу" № 220 від 04.07.2016 року майора ОСОБА_1 , офіцера групи розшукової роботи відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах Східного територіального управління Військової служби правопорядку звільнено з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №65 від 13.07.2016 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13.07.2016 року.
20.07.2016 року Військовою частиною НОМЕР_1 було видано довідку №2 на одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку).
Відповідно до довідки № 2 від 20.07.2016 року (на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.07.2016 № 65) сума грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі при звільненні у запас (відставку) майору ОСОБА_1 складає 78 912, 57 грн.
14.07.2017 року та 03.11.2017 року позивач направляв інформаційні запити на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 про надання інформації стосовно виплати йому заборгованості в грошовому еквіваленті за речове майно, яке ним не отримувалось за період проходження служби та повідомити чи направлялась заявка, чи якийсь інший документ для вирішення питання погашення заборгованості у розмірі 78 912 грн.
Водночас, відповіді на подані позивачем письмові запити до командира Військової частини НОМЕР_1 , станом на день звернення до суду із даним позовом, позивач не отримав, що не було спростовано відповідачем.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, вважаючи, що має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2232-XII) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до ст.1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-XII).
Частиною 1 ст.9-1 Закону №2011-XII передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, зберігаються продовольче, речове та інші види забезпечення, передбачені цією статтею, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до вказаної вище норми Закону, Кабінет Міністрів України постановою №178 від 16.03.2016 року затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм такої виплати (далі - Порядок).
Виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу (абзац перший п.2 Порядку).
Абз. 2 п. 2 вказаного Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 Порядку).
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5 Порядку).
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів (абз.3 п.4 розділу ІІІ Інструкції).
Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року ДДЗ та ПМР надає до ЦУРЗ.
ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.
Оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що військовослужбовці, які звільнилися в запас, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього.
При цьому, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця.
Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Відповідно до п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Абзацом третім п.242 вищезазначеного Положення встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Таким чином, позивач, як військовослужбовець, який звільнений з військової служби, мав право на отримання речового майна або грошову компенсацію вартості речового майна, яке останній не отримав у період проходження військової служби.
При цьому, обов`язковою умовою для отримання грошової компенсації за неотримане речове майно є подання звільненим військовослужбовцем відповідної заяви, що безпосередньо передбачено пунктом 2 Порядку.
Як свідчать матеріали справи, позивача звільнено з військової служби та з 13.07.2016 рокі в виключено зі списків військової частини.
Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до командування військової частини, в якій останній проходив службу з заявами про виплату компенсації за неотримане речове майно.
Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач звертався 29.08.2016 року з заявою про видачу довідки розрахунку по речовій службі та з двома запитами про отримання інформації щодо виплати компенсації, та відсутня інформація щодо звернення позивача з заявою про виплату компенсації за неотримане речове майно.
В свою чергу, Військовою частиною НОМЕР_1 було повідомлено суду на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2021 року про відсутність інформації щодо звернення позивача з заявами до Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно.
Військовою частиною НОМЕР_2 , також було повідомлено суду на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2021 року, що позивач з заявами до Військової частини НОМЕР_2 про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно не звертався.
З огляду на викладені норми, враховуючи встановлені обставини справи, суд погоджується з позицією позивача щодо наявності у нього права на грошову компенсацію за неотримане речове майно при звільненні з військової служби, проте зазначає, що ним недотримано умови встановлені пунктом 2 Порядку №178, які є обов`язковими для отримання такої грошової компенсації.
Тому, за відсутності заяви позивача про виплату грошової компенсації, суд вважає, що відповідачами не допущено протиправну бездіяльність щодо виплати грошової компенсації за неотримане позивачем речове майно.
При цьому, заява про надання довідки та інформаційні запити не можуть бути розцінені як заяви про виплату грошової компенсації, оскільки мають інший зміст.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність допущеної протиправною бездіяльності з боку відповідачів, вимоги про зобов`язання виплатити грошову компенсацію та моральну шкоду, які є похідними від основної позовної вимоги задоволенню також не підлягають.
Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська