Справа № 120/5114/21-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5114/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

15 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Державної митної служби у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Подільської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів №UA401000/2021/000009/2 від 24.03.2021;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/00630 від 24.03.2021.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.06.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.06.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в ході здійснення контролю та перевірки наданих Документів, було виявлено, що в наданому до митного оформлення рахунку віл 18.03.2021 №2021041 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойса до контракту від 18.03.2021 №18/03/21. В експортній декларації країни відправлення від 18.03.2021 №MRN 212ІDE41E7 заявлено умову поставки EXW Leipzig, що відрізняється від умови поставки в ЕМД та контракті (FCA Leipzig). Надана довідка про транспортно-експедиційні послуги від 22.03.2021 №2203/1 від ТОВ «САБАРОВ-ТРАК» не відслідковується в ТСД (в FE №UA401000/2021/902461 фірма перевізник ТОВ "Тракс-Вінн"), а також містить фразу «Страхування вантажу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування. Крім того, в поданій ДМВ не зазначено взаємозв`язок між продавцем і покупцем, хоча він встановлений згідно рахунку від 18.03.2021 №2021041, а також вільних джерел мережі Інтернет, що в свою чергу могло вплинути на рівень митної вартості товару.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що ТОВ "Тракс-Вінн" при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого в МК України. В той же час, відповідач жодним чином не обґрунтував причини неможливості визначення митної вартості товару за основним методом та збільшення митної вартості товарів.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18.03.2021 між ТОВ "Тракс-Вінн" (покупцем) та «VICTORIA PKW/LKW GmbH» (продавцем) був укладений Контракт №18/03/21, відповідно до умов якого:

п. 1.1- продавець зобов`язується передати у власність покупця 4 одиниці транспортних засобів, серед яких: напівпричіп вантажний, марка VS-MONT, що був у використанні, номер шасі НОМЕР_1 вартістю 5000,00 Євро, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

п. 1.2. - відомості про товар обумовлюються в документі купівлі-продажу, інвойсі;

п. 3.2. - Умови поставки товару FCA Лейпциг;

п.3.3 - Всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця.

Для здійснення митного оформлення поставлених по Контракту №18/03/21 від 18.03.2021 товару позивач подав до Подільської митниці ДМС електронну митну декларацію UA 401020/2021/014118, з додатками. Митну вартість товарів позивач визначив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів позивач подав відповідачу наступні документи: Контракт; Рахунок-фактура (інвойс); Платіжні доручення; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; Договір (контракт) про перевезення; Копія митної декларації країни відправлення.

В ході здійснення контролю та перевірки наданих Документів Митницею, було виявлено, що в наданому до митного оформлення рахунку віл 18.03.2021 №2021041 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойса до контракту від 18.03.2021 №18/03/21. В експортній декларації країни відправлення від 18.03.2021 №MRN 212ІDE41E7 заявлено умову поставки EXW Leipzig, що відрізняється від умови поставки в ЕМД та контракті (FCA Leipzig). Надана довідка про транспортно-експедиційні послуги від 22.03.2021 №2203/1 від ТОВ «САБАРОВ-ТРАК» не відслідковується в ТСД (в FE №UA401000/2021/902461 фірма перевізник "Тракс-Вінн"), а також містить фразу «Страхування вантажу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування. Крім того, в поданій ДМВ не зазначено взаємозв`язок між продавцем і покупцем, хоча він встановлений згідно рахунку від 18.03.2021 №2021041, а також вільних джерел мережі Інтернет, що в свою чергу могло вплинути на рівень митної вартості товару.

Митниця, керуючись п. 2, 3, 4 ст.53 МК України запропонувала ТОВ "Тракс-Вінн" надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару.

Позивач на пропозицію надати додаткові документи електронним повідомленням від 24.03.2021 повідомив Митницю, що декларантом було надано всі документи для цілей визначення митної вартості, інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу надаватись не будуть.

24.03.2021 відповідач прийняв рішення №UA401000/2021/000009/2, яким здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, у якому вказав про неможливість визнання заявленої позивачем митної вартості товару за ціною Контракту та самостійно обрав резервний метод визначення митної вартості - 6. Також, Митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/00630 від 24.03.2021.

Не погоджуючись з вказаними рішенням про коригування митної вартості товару за №UA401000/2021/000009/2 від 24.03.2021 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/00630 від 24.03.2021, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за наявності усіх визначених ч. 2 ст. 53 МК України документів, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару, а також беручи до уваги факт відсутності у відповідних документах (визначених саме ч. 2 ст. 53 МК України) розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, у відповідача були відсутні підстави для коригування заявленої позивачем митної вартості товарів за МД №UA401020/2021/014118 від 18.03.2021.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті....;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19, у якій Верховний Суд зауважив, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановлено, що за умовами вказаного Контракту, Специфікації №033/20/S та комерційного інвойсу №033/20 від 01.08.2020, ТОВ "Тракс-Вінн" придбало партію товару вартістю 99 233,83 доларів США та здійснило 02.09.2020 100% попередню оплату за товар.

Після прибуття оплаченого товару на Подільську митницю, декларант з метою митного оформлення товарів подав митну декларацію №UA401020/2020/044837 від 24.09.2020, а також надав документи на підтвердження вартості товару, визначеної за основним методом (ціною договору), а саме: рахунок-фактуру (інвойс) від 01.08.2020 №033/20, специфікацію №033/20/S, довідку про транспортні витрати від 22.09.2020 №TG009040 та платіжне доручення в іноземній валюті від 02.09.2020 №57.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що інвойс №2021041 від 18.03.2021 містить усі необхідні відомості про вартісні та кількісні характеристики придбаного товару, що підлягав митному оформленню за митною декларацією №UA 401020/2021/014118 від 24.03.2021. Разом з цим, посилання представника відповідача, як на підставу для застосування резервного метода на те, що вказаний інвойс №2021041 від 18.03.2021 не містить посилання на контракт №18/03/21 від 18.03.2021, не є обґрунтованими, адже зміст вказаного інвойса дає можливість однозначно встановити належність інвойсу до контракту, оскільки у інвойсі вказаний той же транспортний засіб (напівпричіп VS-MONT, модель - VSAT 1103 3S1, календарний рік виготовлення: 2009, номер шасі НОМЕР_1 ), що і в п. 1.1. контракту.

Доводи відповідача щодо наявності розбіжностей в умовах поставки товару, яка зазначена в Контракті (ЕМД FCA Leipzig) та в експортній декларації MRN21DE41E7 (EXW Leipzig), адже наявний в матеріалах справи примірник експортної декларації свідчить про відсутність розбіжностей. Крім того, суд зазначає, що різниця між умовами Інкотермс 2020 EXW та FCA полягає у тому, що за умовами EXW покупець отримує товар на складі продавця, а за умовами FCA продавець доставляє товар у визначене у FCA місце. В даному випадку місцем передачі товару значиться м. Лейпциг (Німеччина), і витрати по доставці в Україну після передачі у м. Лейпциг несе покупець, на підтвердження чого представником позивача разом з позовною заявою було надано транспортні документи, в тому числі довідку №2203/1 від 22.03.2021 про транспортно-експедиційні послуги ТОВ "Сабаров-Трак".

Варто зауважити, що згідно ЕЕ №UA401000/2021/902461 перевізником є ТОВ "Тракс-Вінн", який одночасно є покупцем товару, в загальній декларації прибуття №21UA32Z9 від 19.03.2021 на веб-порталі ДМС України саме ТОВ "Сабаров-Трак" вказаний як перевізник, що відповідає довідці № 2203/1 від 22.03.2021. Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що довідка №2203/1 від 22.03.2021 про транспортно-експедиційні послуги ТОВ "Сабаров-Трак" не відслідковується в ТСД.

Страхування здійснено продавцем товару, що відповідає умовам поставки FCA Leipzig за контрактом та ЕМД.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів та достатніх обґрунтувань того, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митної вартості товару, внесено до декларації недостовірні чи неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною контракту.

До того ж, обґрунтованість ціни придбаного за Контрактом товару додатково підтверджується доданим по матеріалів позовної заяви експертним висновком Вінницької торгово-промислової палати №0049 від 12.05.2021, виданим за наслідком проведеної на замовлення позивача експертизи відповідності ціни придбаного товару, поставленого компанією «VICTORIA PKW/LKW GmbH» ТОВ "Тракс-Вінн" згідно Контракту №18/03/21 від 18.03.2021 та Інвойсом за №2021041 від 18.03.2021.

Також Митницею не наведено достатніх обставин, які б свідчили про наявність у первинно наданих позивачем до митного оформлення документах будь-яких розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості товару, не доведено обґрунтованості застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність спірних рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2021/000009/2 від 24.03.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2021/00630 від 24.03.2021.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.