Справа № 240/22346/20
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 11.11.1997 року по 01.02.2013 року та не зарахування до страхового стажу період роботи з 14.03.2013 року по 31.08,2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 11.11.1997 року по 01.02.2013 року, до страхового стажу період роботи з 14.03.2013 року по 31.08.2019року, з урахуванням заробітної плати відображеної у довідці про заробітну плату при обчисленні пенсії за період з березня місяця 2013 року по серпень місяць 2019 року видана ТОВ «А.С.Строй», призначити та провести нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, цехів, професій посад і показників на роботах з шкідливими та важкими умовами праці з дати набутого права за призначенням пенсії, тобто з 09.05.2020 року, що настає за днем досягнення пенсійного віку на пільгових умовах.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.08.2020 звернувся до ГУ ПФ України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у задоволенні якої відмовлено листом від 29.09.2020 з підстав відсутності необхідного стажу роботи на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах 12 років 6 місяців. Відмову мотивовано відсутністю підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилася трудова діяльність у період з 14.03.2013 по 31.08.2019.
Оскільки ГУ ПФ України в Житомирській області проігноровано відомості трудової книжки щодо наявності пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 11.11.1997 по 01.02.2013 (15 років 2 місяці 21 день) на посаді водія всіх марок автомобілів на кар`єрі в Іршанському гірничо-збагачувальному комбінаті, двічі звертався до відповідача із заявами. У листі від 27.10.2020 відповідач продублював зміст попередньої відмови від 29.09.2020, а у листі від 02.12.2020 повідомлено про попередні надані відповіді про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за заявою від 05.08.2020.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлено, що 05.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, додавши до неї необхідний пакет документів.
Листом від 29.09.2020 ГУ ПФ України в Житомирській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного стажу роботи на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах 12 років 6 місяців. Посилалось на те, що період трудової діяльності з 14.03.2013 по 31.08.2019 не зараховано з підстав відсутності підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилася трудова діяльність.
На вдруге подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах листом від 27.10.2020 ГУ ПФ України в Житомирській області відмовило у її задоволенні з аналогічних підстав, викладених у попередній відмові.
На втретє подану позивачем ідентичну попередній заяву листом від 02.12.2020 ГУ ПФ України в Житомирській області повідомлено про попередні надані відповіді про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за заявою від 05.08.2020.
Не погоджуючись із такими відмовами, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової; або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У пункті 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Зі змісту частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах (пункт 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV).
Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни у пункт 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» та викладено їх у такій редакції:
"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону".
З аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійний фонд зобов`язаний перевірити:
чи відноситься та чи підтверджується пільговий стаж позивача на посаді, яка визначена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України;
чи підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Статтями 6, 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 (далі Угода) передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до частини другої статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Приписами частини другої статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
З наведених норм міжнародних Угод, підписаних Україною та РФ, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
За змістом частини шостої статті 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина дванадцята статті 20 Закону України №1058).
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Частиною першою статті 4 Закону України №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Відповідно до частини другої статті 25 Закону України №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (пункт 171.1 статті 171).
З аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію у належному розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Ураховуючи те, що підставою незарахування ОСОБА_1 періоду роботи у РФ з 14.03.2013 по 31.08.2019 була відсутність підтвердження сплати страхових внесків, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу вказаний період роботи.
Інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідачем не наведено.
Відомостями трудової книжки НОМЕР_1 3підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 14.03.2013 по 31.08.2019 у РФ (м. Санкт-Петербург).
Вказана обставина також підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про заробітну плату позивача за період із 2013 року по 2019 рік, виданою ТОВ «А.С.Строй».
Згідно з частиною першою статті 40 Закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового, стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Враховуючи також норми міжнародних Угод, підписаних Україною та РФ, можливо зробити висновок про те, що законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території РФ за умови відповідного документального підтвердження.
За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
З урахуванням указаних обставин необхідним є включення під час розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення розміру пенсії позивача період роботи з 14.03.2013 по 31.08.2019 згідно з довідкою від 12.09.2019, виданою ТОВ «А.С.Строй».
Умовами для призначення пенсії на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є: вік 55 років, наявність страхового стажу не менше 30 років, з яких 12 років 6 місяців на роботах за списком №2.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з пунктами 1, 3, 20 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відомостями трудової книжки НОМЕР_2 підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 11.11.1997 по 01.02.2013 (15 років 2 місяці 21 день) на посаді водія автомобілів на кар`єрі в Іршанському гірничо-збагачувальному комбінаті (правонаступником став ЗАТ «Кримський титан», який у подальшому перейменовано на ПрАТ «Кримський титан»).
Однією із умов зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за списком №2 є, зокрема, наявність професії і виробництва у Списках, чинних на період роботи особи (Порядок застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).
Згідно з пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
У період роботи позивача діяли списки виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162та від 16.01.2003 №36.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162до списку №2 посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах віднесено посади: «водії автомобілів, зайняті на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі»;
«водії навантажувачів, зайняті навантажуванням гірської маси» (підпункт а) пункту 1 Розділу І «Гірничі роботи»).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 до списку №2 посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах віднесено посади: «водії автотранспортних засобів»; «водії навантажувачів, зайняті вантаженням гірничої маси» (підпункт а) пункту 1 Розділу І «Гірничі роботи»).
Водночас, ураховуючи те, що ОСОБА_1 обіймав посаду водія всіх марок автомобілів, указана обставина дає підставу стверджувати, що вона відноситься до списку №2 посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Також згідно із наявною у матеріалах справи довідкою №99 від 01.09.2021, виданою ПАТ «ЮкрейніанКемікалПродактс» (правонаступник ДП «Іршанський державний гірничо-збагачувальний комбінат»), працівники, які мали право на пенсію на пільгових умовах за списком №2, були зайняті на робочих місцях повний робочий день не менше як упродовж 80% робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, цієї професії чи посади для виконання трудових обов`язків в умовах, передбачених списками.
Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.
Підсумовуючи наведене можливо зробити висновок про те, що страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 36 років 9 місяців 22 днів, з яких 15 років 2 місяці 21 день (період із 11.11.1997 по 01.02.2013) пільгового стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, що є достатнім та дає право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, ураховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що ГУ ПФ України в Житомирській області, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, діяло неправомірно.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини другої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Окрім того, приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
За змістом статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. TheUnitedKingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені
З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги наявність необхідного стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд прийшов до висновку, що для повного захисту порушених прав ОСОБА_1 необхідним є зобов`язання ГУ ПФ Україні в Житомирській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
Пунктом 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсійного віку, визначеного указаною нормою, ОСОБА_1 досяг ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак, із відповідною заявою про призначення пенсії він звернувся до відповідача 05.08.2020, тобто після спливу тримісячного строку з дати досягнення пенсійного віку.
За таких обставин датою, з якої необхідно призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, є 05.08.2020.
Отже, суд вважає помилковими доводи позивача щодо необхідності призначення пенсії з 09.05.2020.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Натомість, у цій справі відповідачем не доведено правомірності своїх дій.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 КАС України, суд
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 період роботи з 11.11.1997 по 01.02.2013.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.03.2013 по 31.08.2019 з урахуванням суми заробітної плати згідно з довідкою від 12.09.2019, виданою ТОВ «А.С.Строй».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 05.08.2020.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова