Справа № 409/2331/21
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.11.2021
ЄУ № 409/2331/21
Провадження №2-а/942/38/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування вимог зазначив, що 28.09.2021 поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Луганській області ДПП відносно позивача складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №817185, відповідно до якої на позивача було накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова майже нечитаєма, а з її змісту вбачається, що 26.09.2021 о 13:04 в с. Новоохтирка Луганської області по трасі Т-13-06 24 км водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 79 км/год у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» при …приладу TruCam… при перевірці документів не пред`явив…, а саме посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погодився з накладеним на нього стягненням та зазначив, що 26.09.2021 о 13 год. 04 хв. він рухався на автомобілі Nissan Juke д/н НОМЕР_1 через с. Новоохтирка Луганської області по трасі Т-13-06 24 км, де був зупинений поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Луганській області ДПП. Причина зупинки - перевищення швидкості у населеному пункті. Швидкість вимірювалась радаром TruCam, який тримав в руках один з працівників поліції. Не погодившись з процедурою вимірювання швидкості, оскільки, як вважає позивач, радар повинен бути закріплений стаціонарно, ОСОБА_1 повідомив про це працівникам поліції та зазначив, що йому потрібна допомога адвоката. Після цього поліцейський призначив розгляд справи на 28.09.2021, при цьому пред`явити посвідчення водія у позивача не вимагали.

28.09.2021 позивач за станом здоров`я не зміг прибути до м. Лисичанськ для розгляду справи по адміністративне правопорушення, однак повідомити поліцейського також не міг, оскільки останній не повідомив будь-якого засобу зв`язку.

Позивач вважає дії працівника поліції неправомірними, а постанову ДП18 №817185 від 28.09.2021 такою, що винесена бездоказово та на припущеннях в порушення прав позивача.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №817185 від 28.09.2021, винесену поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Луганській області ДПП за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу 425 грн.; провадження по адміністративній справі відносно позивача за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.11.2021 відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду на 15.11.2021.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі та відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до ст. 205 ч.1 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2021 інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Луганській області ДППскладено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №817185 від 28.09.2021 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, з якої вбачається, що 26.09.2021 о 13:04 в с. Новоохтирка по трасі Т-13-06 24 км водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 79 км/год в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» при (далі по тексту неможливо прочитати, оскільки слова нерозбірливі) приладу TruCam (далі по тексту неможливо прочитати, оскільки слова нерозбірливі) при перевірці документів не пред`явив (далі по тексту неможливо прочитати, оскільки слова нерозбірливі), а саме посвідчення водія відповідної категорії, порушив п. 2.4 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши надану позивачем копію постанови серії ДП18 №817185 від 28.09.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. була винесена вищевказаним суб`єктом владних повноважень інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Луганській області ДПП.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Суд зауважує, що відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак ним не надано суду жодного доказу наявності будь-яких фактичних даних, на основі яких інспектор патрульної поліції встановив наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте відповідач до суду відзив на позов та докази правомірності вищевказаної оскаржуваної постанови не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

В силу вимог п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, суд приймає до уваги викладені обставини справи зазначені в позовній заяві, будь-яких відомостей, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанова відповідача підлягає скасуванню як незаконна, а вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн. за вимогу про скасування оскаржуваної постанови, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 03.10.2021. Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №817185 від 28.09.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні шляхом безспірного списання вказаної суми із рахунку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код 40108646) у Державній казначейській службі України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область.

Головуючий суддя: А.В. Чалий