Справа № 160/15501/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
06.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 18.06.2021 року, стягнути з відповідача на його користь судовий збір та витрати понесені у зв`язку з правовою допомогою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив те, що в період часу з 1993 року по 2005 рік працював в АТ «Південний Гірничо-Збагачувальний комбінат».
Маючи необхідний стаж роботи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 18.06.2021 року звернувся до відповідача з відповідною заявою. Однак, отримав відмову з підстав того, що до його пільгового стажу не враховані періоди з 22.09.1999 р. по 29.12.1999 р. у зв`язку перервою між атестаціями робочих місць на підприємстві. ОСОБА_1 звернувся до відповідача повторно, приклавши до своєї заяви лист Головного управління праці та соціального захисту населення від 03.05.2007 р. за № 003/07/-1-86 «Про подовження терміну дії атестації», зі змісту якого вбачається, що з метою соціального захисту працівників ВАТ «ПівдГЗК» Дніпропетровська обласна державна експертиза умов праці давала згоду на поширення терміну дії наказу по підприємству від 22.09.1994 року № 1160 до 30 грудня 1999 року. Таким чином на підприємстві ВАТ «ПівдГЗК» перерви між атестаціями робочих місць на підприємстві не було. Але відповідач повторно послався на перерву між атестаціями робочих місць на підприємстві, як на підставу не призначення пенсії на пільгових умовах, не взявши вказаний лист до уваги.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
04.10.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу не зараховано період роботи з 22.09.1999 по 29.12.1999 в АТ «Південний ГЗК» до Списку № 1 у зв`язку з не підтвердженням останнім атестації робочих місць. У задоволенні позовних вимог заперечували в повному обсязі.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
В період часу з 1993 року по 2005 рік ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Південний Гірничо Збагачувальний комбінат», що підтверджується довідкою № 360 від 18.06.2021 р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідний записів у ній.
Відповідно до вказаної довідки, ОСОБА_1 працював повний робочий день в Акціонерному Товаристві «Південний Гірничо-Збагачувальний комбінат», у виробництві - гірничі роботи, що передбачено Списком № 1, розділ І підрозділ 3 на наступних посадах: з 05.07.1993 року по 10.03.1994 року помічником машиніста електровоза управління залізничного транспорту; з 11.03.1994 р. по 12.05.1999 р. помічником машиніста електровоза; з 13.05.1999 р. по 15.01.2003 р. машиністом електровоза управління залізничного транспорту; з 16.01.2003 р. по 09.03.2005 р. машиністом електровоза управління залізничного транспорту.
Згідно даним обліку робочого часу, з вищезазначених періодів, ОСОБА_1 був зайнятий повний робочий день, в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше: 1993 рік - 2 місяці 9 днів, 1994 рік 7 місяців 5 днів, 1995 рік 11 місяців 1 день, 1996 рік 11 місяців 23 дні, 1997 рік 9 місяців 4 дні, 1998 рік 11 місяців 14 днів, 1999 рік -11 місяців 8 днів, 2000 рік 11 місяців 13 днів, 2001 рік 11 місяців 10 днів, 2002 рік 10 місяців 27 днів, 2003 рік 10 місяців 18 днів, 2004 рік 11 місяців 18 днів, 2005 рік 2 місяці 5 днів. Всього: 10 років 2 місяці 5 днів.
Крім довідки про підтвердження стажу роботи, в матеріалах справи міститься довідка № 722 від 15.06.2021 р. про заробітну плату для обчислення пенсії та витяг з наказів про атестацію робочих місць за умовами праці, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 робітників Акціонерного Товариства «Південний Гірничо-Збагачувальний Комбінат».
18.06.2021 року позивач звернувся до ГУПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням № 05 від 25.06.2021 року ГУПФУ в Дніпропетровській області було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав недостатнього розміру страхового стажу, не врахувавши періоди з 22.09.1999 р. по 29.12.1999 р. у зв`язку перервою між атестаціями робочих місць на підприємстві.

06.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача повторно, надавши, окрім всіх необхідних документів, лист Головного управління праці та соціального захисту населення від 03.05.2007 р. за № 003/07/-1-86 «Про подовження терміну дії атестації», зі змісту якого вбачається, що з метою соціального захисту працівників ВАТ «ПівдГЗК» Дніпропетровська обласна державна експертиза умов праці дає згоду на поширення терміну дії наказу по підприємству від 22.09.1994 року № 1160 до 30 грудня 1999 року.

Таким чином суд доходить до висновку, що на підприємстві ВАТ «ПівдГЗК» перерви між атестаціями робочих місць на підприємстві не було.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (надалі також - Порядок) та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52. 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів.

Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

В разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ та ст. 114 Закону № 1058.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд звертає увагу, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19), висновки якої суд враховує до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, враховуючи зазначені вимоги законодавства відповідач повинен зарахувати пільговий стаж з 22.09.1999 р. по 29.12.1999 р., тому що перерв між атестаціями робочих місць на підприємстві не було.

Отже, не врахування позивачу періодів з 22.09.1999 р. по 29.12.1999 р. до пільгового стажу, а тому не призначення відповідачем пенсії позивачу на пільгових умовах позивачу з причини перерви між атестаціями робочих місць на підприємстві не відповідає матеріалам справи, та спростовується відповіддю Головного управління праці та соціального захисту населення від 03.05.2007 р. № 003/07-1-86

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17, висновки яких суд враховує до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи зазначені норми законодавства пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 має бути призначена позивачу з 18.06.2021 (дати звернення до пенсійного органу).

Суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, керуючись ч.2 ст. 9 КАС України, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправні дії суб`єкта владних повноважень щодо відмови у зарахуванні позивачу період стажу роботи ОСОБА_1 з 22.09.1999 по 29.12.1999 в АТ «Південний ГЗК» до Списку № 1.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Отже, належним способом відновлення порушеного права позивача буде саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 18.06.2021 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 908, 00 грн., що документально підтверджується квитанцією.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908, 00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 2, 139, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 22.09.1999 по 29.12.1999 роки в Акціонерному товаристві «Південний Гірничо-Збагачувальний комбінат».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 22.09.1999 по 29.12.1999 роки в Акціонерному товаристві «Південний Гірничо-Збагачувальний комбінат» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 18.06.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908, 00 грн. та витрати на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко