Справа № 400/539/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/539/21
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не направлення позивача відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом;

- визнати протиправними дії відповідача щодо виключення позивача наказом зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України без усіх необхідних розрахунків;

- зобов`язати відповідача скасувати наказ №307 від 21.12.2020 року про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поновити на військовій службі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення (виключення) зі списків особового складу частини.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що дії відповідача протиправні та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки лише в січні 2021 року позивач дізнався, що його наказом від 14.12.2020 року №229-РС звільнено та наказом від 21.12.2020 року №307 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. При цьому, його не було ознайомлено із вищевказаними наказами. Також, позивач зазначає, що його всупереч вимог чинного законодавства виключено зі списків особового складу військової частини без повного забезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Також, приймаючи оскаржуваний наказ, відповідачем було позбавлено позивача права на направлення його відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення позивача відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виключення позивача наказом від 21.12.2020 року №307 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України без усіх необхідних розрахунків.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2020 року №307 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 05.11.2018 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2018 року №294.

Згідно рапорту від 12.11.2020 року, позивач просив звільнити його 20.12.2020 року з військової служби в запас на підставі пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту, направити особову справу до Заводського РВК м. Миколаєва та виплатити всі належні кошти при звільненні.

14.12.2020 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №229-РС, старшина ОСОБА_1 , головний сержант зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону був звільнений з військової служби за контрактом у зв`язку з закінченням строку контракту, та наказом №307 від 21.12.2020 року виключений зі списків особового складу військової частини та знятий зі всіх видів забезпечення.

Як зазначає позивач, він перед звільненням вирішив пройти військово-лікарську комісію у військовому шпиталі (військова частина НОМЕР_2 ) до 06.01.2021 року.

Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 №182 від 06.01.2021 року за наслідком проведення медичного огляду йому було встановлено діагноз та на підставі графи II Розкладу хвороб зазначено, що він потребує стаціонарного обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

11.01.2021 року позивач подав відповідний рапорт відповідачу, про те, що він убуває для проходження стаціонарного обстеження до військової частини НОМЕР_2 . Цього ж дня позивач отримав відповідне направлення №14 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до служби у десантно-штурмових військах.

Проте, вказаний рапорт не був підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивача протиправно було виключено з 21.12.2020 року зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення без проведення з ним усіх необхідних розрахунків, та без згоди на це позивача. Також суд вважає, що позивача протиправно не було направлено на медичний огляд відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №182, оскільки поданий позивачем відповідний рапорт від 11.01.2021 року, про те, що він убуває для проходження стаціонарного обстеження до Військової частини НОМЕР_2 підписаний безпосереднім керівництвом підрозділу та медичною ротою військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача про поновлення його на військовій службі і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставними, оскільки позивач не оскаржував наказ №229-РС від 14.12.2020 року про його звільнення з військової служби, а тому суд не може надати такій події свою правову оцінку.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі-Положення).

Згідно п.242 Положення, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

З матеріалів справи вбачається, а саме з додатків до відзиву на позовну заяву, що згідно відомості розподілу виплат Військової частини № НОМЕР_3 від 28.12.2020 року, розрахунку за грудень 2020 року та розрахункової платіжної відомості за грудень 2020 року, позивачу було зараховано на картковий рахунок у Приватбанку сума у розмірі 29084,55 грн., що також підтверджується самим позивачем у відповіді на відзив відповідача на позовну заяву.

Разом з цим, з наведених документів вбачається, що зарахована сума в розмірі 29084,55 грн. складається з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, НОПС, премії, індексації, грошової компенсації за невикористану відпустку.

Також до апеляційної скарги відповідачем було долучено довідку щодо нарахованої та виплаченої компенсації за недонос речового майна, згідно якої, позивачу було проведено розрахунок та виплату компенсації за не отримане речове майно шляхом зарахування коштів на картковий рахунок Приватбанку у сумі 15122,53 грн. 26.03.2021 року. Тобто сам відповідач підтвердив, що на момент виключення позивача зі списків особового складу частини з останнім не було проведено всі необхідні розрахунки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 21.12.2020 року (виключення позивача зі списків особового складу частини) з позивачем не було проведено всі необхідні розрахунки та на час звернення позивача до суду з даним позовом, йому не була виплачена грошова компенсація за не отримане речове майно.

За таких підстав та враховуючи наведені вище норми законодавства, позивача було виключено зі списків особового складу з 21.12.2020 року протиправно.

Крім того, позивач не надав згоду на виключення його зі списків особового складу військової частини, оскільки з ним не були проведені належні розрахунки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивача виключено зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків та здачі посади, спірний наказ №307 від 21.12.2020 року про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо не направлення позивача відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 №182 від 06.01.2021 року за наслідком проведення медичного огляду позивачу було встановлено діагноз та на підставі графи II Розкладу хвороб зазначено, що він потребує стаціонарного обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

11.01.2021 року позивач подав відповідний рапорт відповідачу, про те, що він убуває для проходження стаціонарного обстеження до військової частини НОМЕР_2 . Цього ж дня позивач отримав відповідне направлення №14 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до служби у десантно-штурмових військах.

Вказаний рапорт був підписаний тимчасово виконуючим обов`язків керівника підрозділу та медичною ротою військової частини НОМЕР_1 .

Посилання відповідача у відзиві на позов на той факт, що рапорт не був підписаний його безпосереднім керівництвом, а підписаний, замість командира зенітно-ракетного артилерійського дивізіону, тимчасово виконуючим обов`язків капітаном ОСОБА_2 , на якого в січні 2021 року не були покладені обов`язки ЗРАДН, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Посилання відповідача у відзиві на позов про те, що вказаний рапорт позивач не надавав в порядку та формі як це передбачено діючим законодавством, також не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи наведені обставини та те, що на час подання позивачем рапорту на проходження стаціонарного обстеження у військовій частині НОМЕР_2 , позивач повинен був знаходитись у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів вважає протиправними дії відповідача щодо не направлення позивача на стаціонарне обстеження, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволені вимоги позивача про поновлення його на військовій службі і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки позивач не ставив питання про оскарження наказу №229-РС від 14.12.2020 року, яким його звільнено з військової служби, а наказ про виключення зі списків особового складу військової частини є наслідком вже винесеного наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби та спрямований виключно на його виконання.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.