Справа № ЗП-25/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

15 листопада 2021 р. м. ХерсонСправа № ЗП-25/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви,

встановив:

12.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до якої просить:

- зупинити дію рішення Виконавчому комітету Херсонської міської ради № 738 від 09.11.2021 року "Про вжиття заходів щодо демонтажу тимчасової споруди (кіоск) для здійснення підприємницької діяльності, без належно оформлених дозвільних документів, по проси. Ушакова (в районі діагностичного центру) в м. Херсоні";

- заборонити Херсонській міській раді, Виконавчому комітету Херсонської міської ради, Інспекції з контролю за благоустроєм Херсонської міської ради, КП "Сервіс-опт", Головному управлінню Національної поліції у Херсонській області та будь - яким іншим особам та органам вчиняти дії щодо демонтажу належної ОСОБА_1 тимчасової споруди - кіоску по АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначає, що внаслідок прийняття рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 09.11.2021 року № 738 "Про вжиття заходів щодо демонтажу тимчасової споруди (кіоск) для здійснення підприємницької діяльності, без належно оформлених дозвільних документів, по просп. Ушакова (в районі діагностичного центру) в м. Херсоні" виникла реальна та очевидна загроза та небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, та загроза неминучої неможливості у подальшому ефективного захисту та відновлення таких прав, свобод та інтересів позивача навіть у випадку задоволення позову, адже оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету № 738 від 09.11.2021 р. встановлено конкретний строк та порядок вчинення дій з демонтажу належної позивачу тимчасової споруди, та визначено конкретних відповідальних за організацію та виконання цього рішення осіб.

Внаслідок прийняття Виконавчим комітетом вищевказаного рішення для позивача вже настали прямі негативні наслідки - виник обов`язок здійснити терміново демонтаж тимчасової споруди впродовж 3-х днів з моменту його прийняття, при невиконанні якого тимчасова споруда може бути у будь-який момент примусово демонтована сторонніми організаціями, перелік та повноваження яких визначено цим же рішенням.

Таким чином, після фактичного виконання рішення Виконавчого комітету № 738 від 09.11.2021 р. шляхом демонтажу належної позивачу споруди, прийняття рішення у справі про визнання такого рішення протиправним та його скасування втратить своє значення.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити демонтаж вказаного об`єкту унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

На даний час існує очевидна загроза порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки у випадку демонтажу належної йому тимчасової споруди до вирішення спору по суті наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди майну позивача та необхідність в подальшому докласти значних зусиль та витрат для відновлення прав в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, спрямованих на демонтаж належної позивачу тимчасової споруди.

Подальше проведення дій по виконанню оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 09.11.2021 р. про демонтаж тимчасової споруди може призвести до того, що спірна тимчасова споруда може бути примусово демонтована, а для її повернення позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень. Необхідно буде знову облаштовувати майданчик для встановлення тимчасової споруди, здійснювати повторне встановлення самої споруди, підключення комунікацій тощо. У випадку демонтажу споруди позивач буде позбавлений можливості використовувати належне йому майно при здійсненні підприємницької діяльності, що в даному випадку фактично призведе до її зупинення, а як наслідок і до ініціювання питання про стягнення упущеної вигоди з винних осіб.

Так, спірна тимчасова споруда, є спорудою для здійснення підприємницької діяльності, тобто дії з демонтажу тимчасової споруди призведуть не лише до значних матеріальних втрат позивача по демонтажу та відновленню ТС (у разі задоволення позову), а й унеможливлять здійснення підприємницької діяльності, що в свою чергу унеможливить отримання доходу та сплату податків.

При цьому, якщо тимчасова споруда буде демонтована, а судове рішення в подальшому прийнято на користь позивача - позивач, навіть якщо і отримає можливість повторно встановити тимчасову споруди після її демонтажу, все - одно не зможе відновити свої права за минулий період: можливість здійснення підприємницької діяльності в спірній тимчасовій споруді з моменту її демонтажу до моменту її повторного встановлення буде безповоротно втрачена.

Також демонтаж належної позивачу тимчасової споруди призведе і до необхідності звільнення ряду найманих працівників, які працюють на різних посадах у цій тимчасовій споруді.

На позивача будуть покладені витрати й власне щодо демонтажу та зберігання тимчасової споруди, що прямо передбачено пунктами 4.2.2 та 4.2.3. оскаржуваного рішення Виконавчого комітету.

З огляду на викладене, враховуючи, співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу позивача, за захистом якого заявник має намір звернутися до суду, майнових наслідків в результаті невжиття заходів шляхом заборони здійснювати демонтаж тимчасової споруди, вважає, що у даному випадку є беззаперечні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з приписами ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути клопотання про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 09.11.2021 року № 738 "Про вжиття заходів щодо демонтажу тимчасової споруди (кіоск) для здійснення підприємницької діяльності, без належно оформлених дозвільних документів, по просп. Ушакова (в районі діагностичного центру) в м. Херсоні" виконавчий комітет міської ради вирішив вжити заходів щодо демонтажу тимчасової споруди (кіоск) для здійснення підприємницької діяльності, без належно оформлених дозвільних документів, по просп. Ушакова (в районі діагностичного центру) в м. Херсоні.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавець визначив, що заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом у разі якщо їх невжиття ускладнить та/або унеможливить виконання рішення, поновлення порушеного права, а також у разі очевидності ознак протиправності рішення.

При цьому частиною 2 ст. 150 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, відтак суд, виходячи з конкретних доказів, зобов`язаний встановити, чи існує хоча б одна із зазначених підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частина 1 статті 151 КАС України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 р. № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 р. № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не наведено беззаперечних доводів, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд наголошує, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами необхідність забезпечення позову та не доведено обґрунтованості застосування обраних заявником заходів забезпечення такого позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Варняк