Справа № 360/4514/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4514/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 06.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 04.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (далі - відповідач, Східне міжрегіональне управління Держпраці), в якому позивачка після уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії посадових осіб Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо порядку проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування та оформлення матеріалів про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення (за ч. 3 ст. 41 КУпАП та ч. 2 ст. 265 КЗпП України) до адміністративної відповідальності;

- визнати протиправними та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС від 06.08.2021; припис Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ1889/1105/АВ/П від 04.08.2021.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачка з 09.04.2012 по теперішній час зареєстрована в установленому законом порядку як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Луганській області та здійснює підприємницьку діяльність за основним видом діяльності «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».

07 серпня 2021 року від відповідача надійшли матеріали, згідно з якими 04.08.2021 інспектором праці Башинською О.В. було складено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ1889/1105/АВ/П (далі по тексту - Припис) й одночасно акт про відмову від підпису № СМУ1889/1105/АВ/ВП, а заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Мартинюк М.М. 05.08.2021 було складено повідомлення про дату одержання документів - Акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства №СМУ1889/1105/АВ від 27.07.2021 (далі по тексту - Акт) та за результатами розгляду справи 06.08.2021 було винесено постанову МСМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС (далі по тексту - Постанова) про накладення на позивача, як на фізичну особу-підприємця, за порушення законодавства про працю, зокрема порушення вимог ст. 265 КЗпП України, штрафу у розмірі 120000 грн.

При цьому єдиною підставою для застосування до позивача вказаних заходів та встановлення порушень у сфері дотримання трудового законодавства, за твердженням посадових осіб відповідача, та в якості наданого доказу є результати інспекційного відвідування, покладені в Акті контролюючого органу, який з урахуванням висновків Верховного Суду не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не визнається правовим актом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України. На думку позивача, таке ж правове регулювання поширюється й на складений посадовими особами відповідача відносно позивача протокол, що схожий до акту перевірки, оскільки не встановлює відповідальності, а лише за своєю правовою природою може використовуватися для доказування інформації, тому у розумінні процесуального закону позбавлені ознак рішення суб`єктів владних повноважень. У зазначеному Акті контролюючого органу вказано про порушення норм трудового законодавства, оскільки за твердженням посадових осіб відповідача позивачем станом на час інспекційного відвідування не було укладено трудові угоди та не було оформлено належним чином трудові відносини з особами, вказаними в Акті.

Позивачка вважає вищевказані дії протиправними та такими, що порушують її законні права та суперечать вимогам діючого законодавства. Позивачка повністю заперечує проти обставин, викладених в матеріалах безпідставної та протиправної перевірки, й разом з цим підтверджує та наголошує на тому, що жодних трудових відносин із вказаними в Акті контролюючого органу особами не існувало та не існує, а пояснення позивачки з приводу того, що особи, які знаходились у приміщенні під час інспекційного відвідування, доводяться їй чоловіком, який має постійну роботу й працює водієм, та її матір`ю й не є працівниками та особами, що дійсно працюють у неї, проте, не були враховані, та так само вказані особи не були опитані під час проведення заходу контролю. Тому притягнення до відповідальності у вигляді штрафу та винесення припису є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачка не допускала жодних порушень законодавства про працю й, більш того, немає що усувати, оскільки у позивачки є офіційно працевлаштований робітник, та позивачем, як роботодавцем, сплачуються обов`язкові платежі.

Позивачка вважає дії відповідача щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у формі інспекційного відвідування за адресою здійснення підприємницької діяльності зі складенням безпідставно Акту контролюючого органу та Протоколу від 27.07.2021, а також винесених на підставі таких матеріалів Припису та Постанови протиправними й такими, що порушують її законні права.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду.

Ухвалою суду від 27.08.2021 відмовлено в забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 31.08.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 20.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.10.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

У відповідності до вимог чинного законодавства відповідачем винесено наказ від 13.07.2021 № 1229 «Про проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » (далі - Наказ) у період з 14.07.2021 по 27.07.2021.

Під час інспекційного відвідування посадовими особами відповідача планувалося перевірити додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Одночасно відповідачем було винесено направлення на проведення інспекційного відвідування від 13.07.2021 № 324/4.5.

На виконання вказаного Наказу посадовою особою Міжрегіонального управління 14.07.2021 розпочато проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; місце проведення діяльності: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Цього ж дня інспектором праці складено Вимогу про надання документів від 14.07.2021 № СМУ1889/1105/НД, якою зобов`язано позивача надати Міжрегіональному управлінню відповідні документи у строк до 10.00 год. 20.07.2021.

ФОП ОСОБА_1 отримала вимогу та направлення 14.07.2021.

27.07.2021 інспектором праці складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду (далі - Акт) № СМУ1889/1105/АВ, який був надісланий поштовим відправленням з описом вкладення.

04.08.2021 складено акт про відмову від підпису № СМУ1889/1105/АВ/ВП. Також 04.08.2021 складено Припис про усунення виявлених порушень № СМУ1889/1105/АВ/П. Зазначені документи було направлено позивачці.

Також відповідачем надіслано позивачці повідомлення про дату одержання документів від 05.08.2021 № Л/997.

06.07.2021 згідно з вимогами п.п. 2 і 4 Порядку № 509 керівником Міжрегіонального управління було розглянуто справу та винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 06.07.2021 № СМУ1475/1109/НП/СПТД-ФС, якою на позивачку накладено штраф у розмірі 120000,00 грн.

Твердження позивачки щодо проведення інспекційного відвідування згідно Порядку № 823, який було визнано протиправним та нечинним на момент перевірки, не відповідають дійсності, оскільки згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 640/17424/19 скасовано Постанову № 823, якою затверджено Порядок проведення інспектування у сфері праці та зайнятості населення, саме з 14.09.2021, тобто на момент проведення перевірки та винесення процесуальних документів вказана постанова була чинною.

Міркування позивачки, що у відповідача не було підстав для проведення перевірки, є помилковими, оскільки перелік таких підстав визначений у п. 5 Порядку № 823, чим керувалися посадові особи відповідача при проведенні заходу державного контролю.

Щодо тверджень позивачки, що відповідно до Порядку № 877 відповідач не повідомив її за десять днів до дня здійснення перевірки, відповідач зазначає, що Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю не передбачено повідомлення за десять днів до початку перевірки.

Стосовно технічних помилок відповідач визнає, що замість номеру направлення № 324/4.5 зазначено № 342/4.5, проте, вказана помилка не є суттєвою та не спричинила жодних правових наслідків для позивача.

Щодо твердження позивачки про невідповідність дійсності висновку інспектора праці, викладеного в акті інспекційного відвідування № СМУ/1889/1105/АВ від 27.07.2021.

В ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено: на момент інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 працює 1 працівник - ОСОБА_2 , наказ про прийняття на роботу від 09.06.2020 № 9, трудовий договір від 19.06.2021, повідомлення про прийняття працівника на роботу від 19.06.2020. В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 14.07.2021 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було виявлено одного працівника без оформлення трудових відносин, ОСОБА_3 , яка проводила прийом товару у постачальників, стоячи за прилавком у формованому одязі продавця. Згідно наданих пояснень ФОП ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2» продаж пива та розташування товару здійснював ОСОБА_4 , який не оформлений відповідно до діючого законодавства України.

Таким чином, посадовими особами відповідача неухильно дотримано вимоги чинного законодавства.

На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (арк. спр. 111-114).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис від 09.04.2021 № 0001160, вид економічної діяльності - 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (арк. спр. 19).

Позивачка здійснює свою господарську діяльність за адресами: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що не заперечується сторонами.

13.07.2021 Східним міжрегіональним управлінням Держпраці видано наказ № 1229 «Про проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » у період з 14.07.2021 по 27.07.2021 (арк. спр. 116).

13.07.2021 відповідачем видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 324/45 (арк. спр. 47).

На виконання наказу від 13.07.2021 № 1229 інспектором праці здійснено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , місце проведення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за результатами якого складено акт від 27.07.2021 № СМУ1889/1105/АВ (арк. спр. 49-53).

Під час інспекційного відвідування встановлено, що на момент інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 працює 1 працівник - ОСОБА_2 , наказ про прийняття на роботу від 09.06.2020 № 9, трудовий договір від 19.06.2021, повідомлення про прийняття працівника на роботу від 19.06.2020. В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 14.07.2021 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було виявлено одного працівника без оформлення трудових відносин, ОСОБА_3 , яка проводила прийом товару у постачальників, стоячи за прилавком у формованому одязі продавця. Згідно наданих пояснень ФОП ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » продаж пива та розташування товару здійснював ОСОБА_4 , який не оформлений відповідно до діючого законодавства України. Таким чином, під час інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 виявлені порушення законодавства про працю в частині фактичного допуску двох працівників до роботи без укладання трудового договору, а саме - частини першої статті 21 КЗпП України, частини третьої статті 24 КЗпП України, абз. першого постановлюючої частини Постанови КМУ від 17.06.2015 № 413.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.07.2021 вона здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В магазині працює один працівник ОСОБА_5 14.07.2021 її чоловік ОСОБА_4 знаходився у «Пиві на розлив» з метою розташування товару та відпустив покупцю пиво (арк. спр. 117).

27.07.2021 Східним міжрегіональним управлінням Держпраці складено протокол про адміністративне правопорушення № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ щодо порушення законодавства про працю в частині фактичного допуску двох працівників до роботи без укладення трудового договору, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 41 КУпАП (арк. спр. 54-55) та винесено припис про усунення виявлених порушень № СМУ1889/1105/АВ/П (арк. спр. 45-46).

06.08.2021 Східним міжрегіональним управлінням Держпраці винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, згідно з якою на підставі абз. другого частини другої статті 265 КЗпП України на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 120000,00 грн (арк. спр. 40-41).

Судом також установлено, що постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.10.2021 у справі № 409/1988/21 провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (арк. спр. 128-130).

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 823), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 823 (тут і надалі посилання на норми Порядку № 823 наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 16 Порядку № 823 встановлено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку № 823).

Припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені відповідно у десятиденний та одноденний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці (пункт 26 Порядку № 823).

Частиною першою статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частина перша статті 24 КЗпП України містить перелік випадків, за яких трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини третьої цієї статті працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України.

Суд не бере до уваги посилання позивачки на те, що Порядок № 823, на підставі якого відбувалося інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 та здійснювалося оформлення результатів перевірки, було скасовано згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 по справі № 640/17424/19. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду у справі № 640/17424/19 набрало законної сили 14.09.2021, відтак, на час проведення інспекційного відвідування та оформлення результатів перевірки Порядок № 823 був чинним.

Згідно з частиною першою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

За змістом частини третьої статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України і частиною третьою статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за частиною другою статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що і стаття 265 Кодексу законів про працю України, і стаття 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення були викладені в такій редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року. Цей Закон вніс комплексні зміни до чинного законодавства України з метою створення умов для стабілізації фінансового стану держави, зниження навантаження на фонд оплати праці та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України. Елементом проведеної реформи стало оновлення системи юридичної відповідальності за вчинення відповідних правопорушень, що стосувалося не лише формалізації нових їхніх складів та посилення санкцій, але й запровадження додаткового нормативно-правового регулювання юридичної відповідальності у сфері легалізації зайнятості.

Ключовою відмінністю статті 265 Кодексу законів про працю України та частини третьої статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнута юридична особа як роботодавець (за статтею 265 Кодексу законів про працю України) і посадова особа цієї юридичної особи (за статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин. Тобто при допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору в разі притягнення до відповідальності фізичної особи - підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України та частини третьої статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення можуть збігатися суб`єкт відповідальності та вид порушення.

Як уже зазначив суд, постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.10.2021 у справі № 409/1988/21, що набрала законної сили 22.10.2021, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що постанова суду у справі про адміністративний проступок є обов`язковою для суду, який розглядає справу.

Разом з тим, вказане положення встановлює межі обов`язковості зазначеного різновиду судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої прийнято відповідну постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені в постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

У постанові Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.10.2021 у справі № 409/1988/21 досліджувалося питання наявності у діях ФОП ОСОБА_1 порушення вимог частини третьої статті 41 КУпАП, а саме фактичного допуску працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу. Та суд дійшов висновку про відсутність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 41 КУпАП, у зв`язку з чим закрив провадження у справі.

На думку суду, за вказаних обставин позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 06.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 04.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П належить до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення та оформлення результатів перевірки суд зазначає, що самі по собі дії відповідача не тягнуть для позивачки правових наслідків, такі наслідки мають акти індивідуальної дії, в даному випадку - оскаржені акт та припис. Крім того, судом не встановлено порушення порядку проведення заходу державного контролю.

Стосовно посилання позивачки про подвійне притягнення до відповідальності за одне й те саме правопорушення суд зазначає таке.

Об`єднана палата Верховного Суду під час розгляду справи № 260/1743/19 за схожих правовідносин у постанові від 22.12.2020 дійшла висновку, що в умовах одночасного застосування санкцій до фізичної особи - підприємця за статтею 265 КЗпП України та статтею 41 КУпАП, має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів. Це є не лише непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, але й ставить у нерівне правове становище при вчиненні аналогічного правопорушення у діяльності юридичної особи та фізичної особи-підприємця не на користь останнього.

Розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця не зумовлює можливостей відходу від цих висновків, оскільки в обидвох випадках каральна мета відповідальності реалізується щодо єдиного суб`єкта права - фізичної особи, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус. Оскільки правовий статус підприємця фізична особа з повною цивільною дієздатністю набуває в порядку реалізації свого права на здійснення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (згідно з частиною першою статті 42 Конституції України та частиною першою статті 50 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 128 Господарського кодексу України).

Отже, фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого:

- штрафи, передбаченні статтею 265 Кодексу законів про працю України, є заходами фінансової відповідальності, а тому підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає;

- фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу "non bis in idem" як складового елементу принципу верховенства права.

Оскільки в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення Білокуракинський районний суд Луганської області у справі № 409/1988/21 дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд вважає необґрунтованими доводи позивачки про подвійне притягнення її до відповідальності.

За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо порядку проведення позапланового заходу та оформлення матеріалів про подвійне притягнення позивачки до відповідальності не належать до задоволення.

При вирішенні цієї справи суд бере до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 05.08.2021 у справі № 819/56/17.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої цієї статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір на загальну суму 5740,00 грн згідно з квитанціями від 17.08.2021 № 0.0..1 та від 06.09.2021 № 0.0..1 (арк. спр. 16, 102).

В уточненому позові позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме про визнання протиправними дій та визнання протиправним і скасування припису, та одну вимогу майнового характеру - визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Оскільки судом задовольняється одна вимога майнового характеру (про визнання протиправною і касування постанови про накладення штрафу від 06.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС) та одна вимога немайнового характеру (про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 04.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П), слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3470,00 грн.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача судові витрати в сумі 2270,00 грн позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 9, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (вул. Прокоф`єва, 82, м. Покровськ, Донецька область, 85302, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 06.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 04.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення на фізичну особі-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 120000,00 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 06.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС.

Визнати протиправним та скасувати припис Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 04.08.2021 № СМУ1889/1105/АВ/П.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3470,00 грн (три тисячі чотириста сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун