Справа № 489/6475/21
Суддя: Кирильчук О. І.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6475/21
Провадження №2-а/489/152/21
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2021 року серії ЕАО №4789963,

встановив:

Позивач просить скасувати постанову від 18.09.2021 року серії ЕАО №4789963, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.19.1 Правил дорожнього руху (надалі - Правила) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18.09.2021 року, близько 22.00 год. він перебував у дворі свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , біля автомобіля який належить його дружині ОСОБА_2 , при цьому двигун автомобіля був вимкнений. В цей час навпроти нього, біля під`їзду будинку зупинився службовий автомобіль поліції державний номерний знак НОМЕР_1 . Через деякий час автомобіль продовжив рух, проїхав повз нього і зупинився, потім здійснив рух заднім ходом та під`їхав в притул до передньої частини автомобіля біля якого знаходився позивач. Після зупинки працівник поліції наказав позивачу підійти до службового автомобіля для розмови, на що ОСОБА_1 відмовився, потім з автомобіля вийшов працівник поліції, який знаходився на пасажирському сидінні та сказав надати йому документи, а також повідомив, що позивача було зупинено за порушення Правил дорожнього руху. Інспектор поліції Котляренко О.М. фактично розгляд справи не здійснював, права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності позивачу не роз`яснював, постанова складена без участі позивач, в службовому автомобілі та без вручення її копії, чим грубо порушено норми чинного законодавства. Вважає спірну постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просив стягнути на свою користь з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, яким він заперечував проти задоволення позову з наступних підстав. Під час патрулювання 19.09.2021 року, інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Котляренко О.М разом з напарником було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме: водій транспортного засобу марки "GELLY" державний номерний знак НОМЕР_2 , керував вказаним транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.19.1 Правил дорожнього руху. Поліцейськими було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, згідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшовши до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину зупинки і перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 Правил дорожнього руху на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та п.2.4 "а" Правил дорожнього руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення п.19.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Після чого водію було роз`яснено пава особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ст.63 Конституції України, порядок та строки оскарження постанови, а також наслідки несплати штрафу, після чого інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті. Згідно ст.285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, але на місці від отримання копії постанови останній відмовився. Зазначив, що факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом "IMG_5492" та письмовим рапортом поліцейського. Вважає, що постанова серії ЕАО №4789963 від 18.09.2021 року є обґрунтованою та законною, а інспектор врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи та абсолютно правомірно виніс спірну постанову, якою наклав стягнення на позивача.

Представником надано відповідь на відзив із посиланням на правові позиції Верховного Суду про неможливість прийняття як доказів відеозапису через незазначення у постанові технічного засобу та рапорту поліцейського.

За змістом частин 3,4,8 ст.79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки у поданому 01.11.2021 року відповідачем відзиві не повідомлено суд про неможливість своєчасного подання як доказу відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського через несправність терміналу з обслуговування нагрудних відеореєстраторів, то клопотання від 15.11.2021 року про долучення цього доказу задоволенню не підлягає з огляду на положення ч.8 ст.79 КАС України.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4789963 від 18.09.2021 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Котляренко Олександром Миколайовичем, 18.09.2021 року о 22 год. 14 хв., в м.Миколаїв, вул. Театральна,51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "GELLY" державний номерний знак НОМЕР_2 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору добу, чим порушив п.19.1 Правил дорожнього руху - порушення водіями транспортних засобі використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях. Внаслідок чого до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.19.1 ПДР, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно із вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач категорично заперечує факти, викладені в постанові про адміністративне правопорушення.

Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідач надав відзив, відеозапис "IMG_5492" на якому зафіксовано рух транспортного засобу в темну пору доби заднім ходом, з вимкненими фарами ближнього світла до якого після зупинки підходять працівники поліції; письмовий рапорт інспектора патрульної поліції Олександра Котляренко.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року по справа №428/2769/17 зазначив, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП, у ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного запису, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис "IMG_5492", наданий представником відповідача із відзивом, то такий відеозапис є недопустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Рапорт інспектора патрульної поліції Котляренка О.М. також не є належним доказом адміністративного правопорушення, оскільки є фактично описом обставин розгляду справи і винесення постанови. Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року по справі № 524/5741/16-а дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

За змістом ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти, викладені у постанові та спростовували доводи позивача, а факт порушення позивачем п.19.1 Правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження в суді.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, відповідачем не доведено правомірність винесення спірної постанови з дотриманням вимог чинного законодавства, тому суд дійшов висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення ЕАО №4789963 від 18.09.2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року по справі №640/18402/19 зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано акт №1 виконаних робіт адвокатом Давиденко Є.С. на суму 2000 грн. підписаний ОСОБА_1 , квитанція до прибуткового касового ордеру від 23.09.2021 року згідно Давиденко Є.С. отримав від ОСОБА_1 за оскарження постанови серії ЕАО №4789963 - 2000 грн.; ордер серії ВЕ №1038829 про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Давиденко Є.С. ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 21.09.2021 р.; додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 21.09.2021 року від 23.09.2021 р.

Оскільки наслідком винесення оскаржуваної постанови було накладення на позивача штрафу у розмірі 510 грн., витрати в сумі 2000 гривень на послуги адвоката для оскарження вказаного штрафу є об`єктивно не співмірними зі складністю справи, а тому підлягають обмеженню до 1000 гривень.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.139, 243-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2021 року серії ЕАО №4789963 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 454,00 грн. судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 гривень 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Департамент патрульної поліції, м. Київ, вул. Федора Ернста,3.

Суддя