Справа № 160/1448/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року Справа № 160/1448/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/1448/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карвей» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,
29.01.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Карвей» (далі ТОВ «Карвей», позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2020/300035/1 від 30.09.2020;
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено норми чинного законодавства при винесенні оскаржених рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач зазначає, що інспектор митниці, маючи при винесенні рішення всі наявні в декларанта документи, що підтверджували митну вартість товару, безпідставно використав для визначення митної вартості товару резервний метод відповідно до cт. 64 Митного кодексу України замість основного, першого методу - за ціною договору (вартість операції) відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, чим порушив охоронювані законом права та інтереси позивача, що призвело до надмірних грошових витрат з боку позивача. Надані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей і ознак підробки та містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товари. Отже, зазначені в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товару зауваження митного органу не можуть випливати на визначення митної вартості товару та не могли бути підставою для прийняття спірних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 відкрито провадження у справі №160/1448/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.03.2021.
Представники позивача та відповідача у судове засідання 13.05.2021 не з`явилися.
Про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача був належним чином повідомлений судом, що підтверджується матеріалами справи, однак про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань від Дніпровської митниці Держмитслужби до суду не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь - якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
08.01.2020 між ТОВ «Карвей» (Покупець, декларант), та китайською компанією «WENZHOU YOUNG RAY HUA AUTO PARTS CO., LTD» (далі - Продавець, постачальник) укладено контракт за №К_3/2020 (далі - Контракт), за умовами якого (п.п. 2.1) постачальник постачає покупцю автомобільні запчастини (далі - товар) в асортименті, номенклатурі та кількості, зазначених у Специфікаціях до даного Контракту.
Відповідно до п. 2.2. Контракту, Продавець зобов`язується поставити, а Покупець оплатити на умовах, передбачених даним Контрактом Товар у кількості, асортименті та в строки, визначені в інвойсі, який є невід`ємною частиною означеного Контракту.
Згідно із п.п. 3.1. Контракту, Продавець зобов`язується поставляти Товар на умовах поставки FOB, згідно Офіційних Правил тлумачення комерційних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010р. (Інкотермс - 2010).
Продавець бере на себе зобов`язання по завантаженню товару на надані Покупцем транспортні засоби у місці поставки і оформленню в митному порядку даного товару.
Пунктом призначення поставки та місцем розвантаження транспортних засобів є адреси, зазначені в Специфікації на окрему партію Товару.
У відповідності до положень п.п. 4.1 і п.п. 4.2 Контракту, вартість товару та витрати щодо його транспортування зазначаються у додатках, які оформлюються за кожною поставкою товару. Вартість товару визначена в доларах США та може бути змінена за взаємною згодою.
Оплата товару та витрат здійснюється згідно з відповідним інвойсом або додатком (специфікацією) Покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок Продавця в строки за поточною згодою з Продавцем протягом (-) календарних днів з моменту поставки Товару до місця поставки. Умови оплати можуть бути змінені Сторонами у Специфікаціях до означеного Контракту на окремі партії Товару (п.п. 4.3 Контракту).
Підпунктом 6.3 Контракту передбачено, що Постачальник зобов`язується поставляти із кожною партією Товару наступні документи:
-сертифікати походження, якості та відповідності;
-медичні свідоцтва, фітосертифікати, якщо такі є необхідними згідно з нормами чинного законодавства України або за міжнародними нормами та правилами.
01.04.2020 між сторонами Контракту та на виконання його умов укладено Специфікацію №1 та Додаток №1 на поставку товару на умовах FOB Ningbo, а саме: фільтрів повітряних та фільтрів салонних в асортименті на загальну суму 6319,20 доларів США.
Оформлена позивачем та його контрагентом - постачальником Специфікація №1 від 01.04.2020 містить уточнення, зокрема, щодо умови поставки та оплати товару.
Так, згідно зі Специфікацією №1 від 01.04.2020 до Контракту, сторонами погоджено умови оплати у вигляді 30% передплати, а залишок у вигляді 70 % оплати погоджено здійснити протягом 30 календарних днів з моменту готовності товару, а також місцем навантаження товару визначено порт навантаження (Port of Loading): Ningbo, China; місце розвантаження товару: пункт призначення (Port of destination) визначено: Odessa Ukraine.
Загальна вартість поставки за Контрактом, з урахуванням Додатку №1 від 01.04.2020 до Контракту та Специфікації №1 від 01.04.2020, склала 6319,20 доларів США.
На виконання умов Контракту, Продавцем було сформовано інвойс за №DH20200213 від 01.04.2020 на Товари узгоджені у Специфікації №1 від 01.04.2020 та Додатку №1 від 01.04.2020 до Контракту на суму 6319,20 доларів США та оформлено пакувальний лист (Packing list) від 01.04.2020 на поставку товару згідно з інвойсом №DH20200213 від 01.04.2020 загальною вагою нетто 1319,00 кг та загальною вагою брутто 1641,00 кг.
16.04.2020 позивачем здійснено оплату товару на підставі наданого Постачальником на оплату інвойсу за №DH20200213 від 01.04.2020 в сумі 1895,76 доларів США, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті №4 від 16.04.2020. Решту оплати за поставлений товар згідно інвойсу за №DH20200213 від 01.04.2020 в сумі 4423, 44 доларів США позивачем здійснено 21.08.2020, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті №35 від 21.08.2020.
З метою доставки Товару з порту NINGBO (Китайська Народна Республіка) до зони розмитнення на території України (митний пост Дніпровської митниці Держмитслужби), ТОВ «Карвей» складено заявку №9 на транспортування та експедирування контейнерів від 20.07.2020 у відповідності до укладеного між позивачем (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ламан Шипінг» (Експедитор) договору транспортного експедирування №02/12/2016 від 02.12.2016.
За умовами означеного договору (п.п. 2.1.1 п. 2.1) експедитор зобов`язаний за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надати інші послуги клієнту за погодженням сторін, в тому числі, митне оформлення вантажу. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна.
28.09.2020 декларантом здійснено митне оформлення партії придбаного позивачем товару, що надійшла від WENZHOU YOUNG RAY HUA AUTO PARTS CO., LTD на виконання вимог Контракту (з урахуванням Специфікації №1 від 01.04.2020 та Додатку №1 від 01.04.2020 до Контракту).
З метою митного оформлення товару декларантом була подана митна декларація (далі - МД) за №UA110110/2020/014090 та докази на підтвердження митної вартості товару у вигляді відсканованих копій наступних документів:
- пакувальний лист від 01.04.2020;
- рахунок-фактура (інвойс) №DH20200213 від 01.04.2020;
- товарно-транспортна накладна (CMR) №379000 від 25.09.2020;
- сертифікат про походження товару №С20МА2Н9Н6770002 від 20.08.2020;
- платіжне доручення №4 від 16.04.2020;
- платіжне доручення №35 від 21.08.2020;
- калькуляція витрат на доставку вантажу №21-09 від 21.09.2020;
- довідка перевізника про транспорті витрати №738 від 21.09.2020;
- додаток до Контракту №1 від 01.04.2020;
- специфікація до Контракту №1 від 01.04.2020;
- контракт №K_3/2020 від 08.01.2020;
- договір про транспортно-експедиційні послуги № 02/12/2016 від 02.12.2016.
Митна вартість визначена декларантом за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
В ході митного оформлення товару відповідачем запропоновано декларанту подати додаткові документи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
На виконання вимог митного органу декларантом були надані разом з листом від 28.09.2021 наступні документи:
-прайс-лист на січень 2020 року;
-рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №LS-4307078 від 21.09.2020;
-копія платіжного доручення на сплату рахунку №LS-4307078 від 21.09.2020;
-заявка №9 від 20.07.2020 на транспортування та експедирування контейнерів.
У подальшому відповідач дійшов висновку, що за наданими декларантом документами здійснений останнім розрахунок заявленої митної вартості не підтверджується, у зв`язку з чим митним органом повторно запропоновано декларанту надати документи на підтвердження митної вартості заявленого до митного оформлення товару, однак декларант направив до митного органу повідомлення (лист) за №29/09 від 29.09.2020, в якому зазначив про неможливість подачі додаткових документів у десятиденний термін та повідомив, що в означений термін додаткові документи не будуть подані.
Наведені вище обставини позивачем не заперечуються.
Як встановлено зі змісту оскаржених картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товару, підставою для їх винесення стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару та не містять всіх відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товар, а саме:
«Переклади документів митного оформлення декларантом не надано (коносамент, сертифікат про походження товару, копія декларації крайні відправлення). Поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту (далі - Контракт) від 08.01.2020 К_3/2020 з WENZHOU YOUNG RAYHUA AUTO PARTS CO., LTD., Китай, LTD. Китай. Відповідно до відомостей графи 44 ЕМД (4104 - угода з виробником), пунктом 2.3 - передбачена Заявка на кожну конкретну партію товару - такі документи декларантом не надано. Декларантом не надано сертифікати якості та сертифікати відповідності, які передбачені пунктами 2.1 та 6.3 Контракту від 08.01.2020 К_3/2020. У пункті 12.7. Контракту від 08.01.2020 К_3/2020 зазначено, що надається прайс-лист у електронному вигляді з подальшим обміном на оригінал, крім інших документів, декларантом прас-лист не надано. Поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту 08.01.2020 К_3/2020 з WENZHOU YOUNG RAY HUA AUTO PARTS CO., LTD., Китай, на комерційних умовах поставки FOB - порт Китаю Ningbo. Пунктом 3.5. контракту 08.01.2020 К_3/2020 зазначено, що страхування може здійснюватися за обоюдною згодою. Витрати на страхування, як складової митної вартості, декларантом не додані. У документах, наданих декларантом, наявна інформація від експедитора, що вантаж за його рахунок не страхувався. Пунктом 4.1. контракту 08.01.2020 K_3/2020 зазначено, шо вартість товару та витрати по його транспортуванню зазначаються у додатках на кожну партію товару. У наданому Додатку №1 від 12.07.2020 витрати по транспортуванню відсутні. Митну вартість декларантом заявлено з урахуванням витрат на транспортування до пункту контролю "Визирка. Україна - 4759.93 грн. У підтвердження зазначеної суми декларантом надано: договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 02.12.2016 №02/12/2016, калькуляція витрат на доставку вантажу від 21.09.2020 №21-09 та довідка про транспортні витрати від 21.09.2020 №738. Частиною 2 статті 58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 02.12.2016 №02/12/2016 передбачає оформлення заявки на організацію транспортно-експедиційного обслуговування з визначальними відомостями відносно доставки оцінюваної партії товару: пунктом 4.1.3 Договору передбачена оплата транспортно-експедиційних послуг протягом трьох банківських днів від дати рахунку, але до вивозу товару з порту. Декларантом Заявка на транспортно-експедиційне обслуговування: рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг та банківські платіжні документи, шо підтверджують здійснену оплату декларантом не надано. Довідка від експедитора не є бухгалтерською довідкою, оскільки не відображає господарську операцію - факт оприбуткування товару, що оцінюється, та не відображає рух активів на відповідних рахунках бухгалтерського обліку підприємства. Документи, надані декларантом, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. За результатами здійснення митного контролю, з урахуванням ризиковості операції з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог п.2-3 ст. 53 МКУ протягом 10 календарних днів додатково необхідно надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (Заявку організацію транспортно-експедиційного обслуговування, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг та банківські платіжні документи, що підтверджують здійснену оплату); - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів (враховуючи заявлену торгівельну марку оцінюваного товару); - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, - якщо здійснювалося страхування; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; -каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення. В рамках проведення консультації: Декларантом 28.09.2020 додано наступні документи: прайс-лист на січень 2020 року, рахунок на сплату транспортно-експедиційних послуг від 21.09.2020 №LS - 4307078, копія платіжного доручення на сплату рахунку від 21.09.2020 №LS4307078 та Заявка №9 від 20.07.2020 на транспортування та експедирування контейнерів. Інших документів, декларантом не надано. Наданий Прайс-лист б/н на січень 2020 року містить інформацію на обмежений асортимент для конкретного імпортера, крім того не кореспондуються за датами до заявленої партії товару, враховуючи зазначене, не відповідає такому поняттю. Згідно умов Договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 02.12.2016 №02/12/2016 експедитор організовує за рахунок клієнта транспортно - експедиційне перевезення. У пункті 4.1.3 Договору передбачено оплату транспортно-експедиційних послуг протягом трьох банківських днів від дати рахунку, але до вивозу товару з порту, за порушення термінів оплати пунктом 5.3.4 за несвоєчасну оплату передбачена сплата пені за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (прострочення від дати коносаменту - 43 доби, облікова ставка НБУ 6%). Перерахунок коштів, які підлягають сплаті, здійснюється на дату заявки. Враховуючи зазначене: рахунок на сплату транспортно-експедиційних послуг від 21.09.2020 №LS-4307078, копія платіжного доручення на сплату рахунку від 21.09.2020 №LS-4307078 не відповідають умовам Договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 02.12.2016 №02/12/2016. а декларантом при визначенні митної вартості не врахована сума пені. Додана декларантом сума транспортно-експедиційних витрат у гривні, не розраховується із вартістю сум таких витрат, зазначених у заявці в доларах США. За наданими документами, здійснений декларантом розрахунок заявленої митної вартості товару не підтверджується, зазначене передбачено ч.2 ст.52, п.2 та п.10 ст.58 МКУ (Декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних). Розбіжності/невідповідності та відсутність відомостей щодо ціни, наведені у повідомленні митниці від 29.09.2020. У листі від 29.09.2020 №29/09 декларантом зазначено про відсутність можливості надання додаткових документів у десятиденний термін. Документального спростування розбіжностей/невідповідностей, наведених у повідомленні митниці декларантом не надано.».
Також, в означених картці відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенні про коригування митної вартості товару, відповідач зазначив, що у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів для товарів на рівні 8,02 доларів США/кг для товару №1 (джерело цінової інформації ЕМД №UA100310/2020/662020 від 20.08.2020).
Враховуючи вищезазначену інформацію, митна вартість товару була визначена відповідачем за другорядним методом визначення митної вартості (2-ґ) - резервним методом згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.
30.09.2020 позивач, скориставшись правом на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, задекларувало зазначені товари за митною декларацією за №UA110110/2020/014273.
Вважаючи вищеозначені картку відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товару протиправними, ТОВ «Карвей» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (далі - МК України), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України - документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України).
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України - у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України - метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Щодо витребуваних митницею додаткових документів та виконання декларантом вимог митного органу, суд зазначає таке.
З матеріалів справи та фактичних обставин слідує, що в межах проведення митного контролю та консультацій з ТОВ «Карвей» відповідачем запропоновано надати позивачу додаткові документи, а саме:
- виписку з бухгалтерської документації;
- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (Заявку організацію транспортно-експедиційного обслуговування, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг та банківські платіжні документи, що підтверджують здійснену оплату);
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів (враховуючи заявлену торгівельну марку оцінюваного товару);
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення.
Як зауважив позивач, виписка з бухгалтерської документації відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України є додатковим документом, однак митним органом не обґрунтовано витребування саме такого документу й не зазначено щодо задекларованих величин, в правильності чи помилковості яких можна пересвідчитися за допомогою виписки з бухгалтерської документації.
На підтвердженні відомостей про вартість перевезення позивачем разом із ЕМД №UA110110/2020/014090 подано договір про транспортно-експедиційні послуги №02/12/2016 від 02.12.2016, довідку експедитора про транспорті витрати №738 від 21.09.2020 та калькуляцію витрат на доставку вантажу №21-09 від 21.09.2020.
Слід наголосити, що у п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України відсутні вимоги або конкретний перелік документів, що мають містити відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Окрім того, позивачем на виконання вимог митного органу додатково подані: заявка №9 на транспортування та експедирування контейнерів від 20.07.2020, рахунок-фактура №LS-4307078 від 21.09.2020, платіжне доручення на підтвердження оплати транспортно -експедиційних послуг за №1484 від 22.09.2020.
Стосовно необхідності надання позивачем ліцензійного чи авторського договору позивач зазначив, що ним не декларувалися та відсутні в наданих до митного оформлення документах складові митної вартості, які передбачені п.3 ч.10 ст.58 МК України (зокрема, роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів), й умови Контракту та поставки придбаного товару (FОВ) не передбачали передання жодних ліцензійних чи авторських прав, у зв`язку з чим вимога митниці про витребування означених документів є необґрунтованою.
Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами у відповідності до положень п.7 ч.3 ст.53 МК України, які позивач не вважав за необхідне надавати до митного органу, оскільки вимога митниці скласти такі документи передбачає оплатне замовлення дослідження Торгово-промислової палати України та залучення експертних установ, що суперечило б фінансовим інтересам ТОВ «Карвей».
Позивач зауважив, що страхування оцінюваного товару не здійснювалося й наголосив, що умови поставки товару (FОВ) не передбачали обов`язкового страхування товарів жодною зі сторін.
Означена обставина підтверджена, зокрема, змістом довідки експедитора про транспортні витрати №738 від 21.09.2020, в якій зазначено, що страхування вантажу ним також не здійснювалося.
Стосовно вимоги відповідача надати до митного органу каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару та копію митної декларації країни відправлення позивач зазначив, що означені документи згідно з п. 6 і п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України є додатковими, у той час як згідно з ч.3 ст.53 МК України декларант зобов`язаний надати витребувані документи виключно за їх наявності.
Так, в процесі консультацій з митницею ТОВ «Карвей» додатково подано до митниці прайс - лист на січень 2020 року.
При цьому, позивач зауважив, що інші каталоги, прейскуранти (прайс-листи) та копія митної декларації країни відправлення у нього відсутні.
Щодо не надання декларантом сертифікатів якості та сертифікатів відповідності, які передбачені пунктами 2.1 та 6.3 Контракту позивач наголосив, що у відповідності до положень ст. 53 МК України означені сертифікати не є документами на підтвердження митної вартості товару, подання таких документів до митного органу законом не вимагається.
Означена позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі № 813/1012/17.
Стосовно розбіжностей та зауважень митного органу, на які відповідач посилається в оскаржених картці відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає таке.
Митний орган зауважив, що наданий прайс-лист б/н на січень 2020 року містить інформацію на обмежений асортимент для конкретного імпортера, крім того не кореспондуються за датами до заявленої партії товару, враховуючи зазначене, не відповідає такому поняттю.
Разом з тим, зауваження митниці до означеного прайс-листа не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки означений документ, з урахуванням п.6 ч.3 ст.53 МК України належить до категорії додаткових і, як наголошує позивач, був отриманий декларантом на час укладання Контракту.
У спірній картці відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенні про коригування митної вартості товару відповідач зазначив, що згідно умов Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №02/12/2016 від 02.12.2016 експедитор організовує за рахунок клієнта транспортно - експедиційне перевезення. У пункті 4.1.3. передбачено оплату транспортно-експедиційних послуг протягом трьох банківських днів від дати рахунку, але до вивозу товару з порту; за порушення термінів оплати пунктом 5.3.4 Договору за несвоєчасну оплату передбачена сплата пені за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (прострочення від дати коносаменту - 43 доби, облікова ставка НБУ 6%). Перерахунок коштів, які підлягають сплаті, здійснюється на дату Заявки. Враховуючи зазначене: рахунок на сплату транспортно-експедиційних послуг №LS-4307078 від 21.09.2020, копія платіжного доручення на сплату рахунку №LS-4307078 від 21.09.2020 не відповідають умовам Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №02/12/2016 від 02.12.2016, а декларантом при визначенні митної вартості не врахована сума пені.
Позивач зазначає, що зазначені зауваження не свідчать про розбіжності у поданих до митного оформлення документах, з огляду на таке.
Відповідно до абз.1 п.п. «А» п. 4.1.3 Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №02/12/2016 від 02.12.2016, клієнт сплачує: при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт - платежі, які підлягають сплаті за надані послуги по перевезенню вантажу морським транспортом і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентський збір і т.д.), протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання Експедитором рахунку, але до вивезення вантажу з порту.
Дата ж коносаменту (09.08.2020), як зауважує позивач, підтверджує лише дату завантаження товару на борт судна в порту відправлення (Ningbo, КНР) і не може враховуватися для визначення дати оплати за транспортно - експедиційні послуги.
Щодо дати вивезення товару з порту (порт призначення) позивач пояснив, що у даному випадку мова йшла про порт Південний в Україні, така дата зазначалася не у коносаменті, а в товарно-транспортній накладній (СМR) №379000 і зафіксована як 26.09.2020.
Надалі, експедитором був виставлений рахунок (рахунок-фактура) №LS-4307078 від 21.09.2020, на підставі якого позивачем оплачено ТЕО 23.09.2020 згідно з платіжним дорученням №1484 від 22.09.2020.
Отже, позивач наголошує на відсутності з його боку прострочення оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до п.4.1.3 Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №02/12/2016 від 02.12.2016, та, як наслідок, відсутності підстав для нарахування транспортною компанією пені за означеним договором, що свідчить про відсутність додаткових складових, що мали бути обчислені до митної вартості оцінюваного товару.
Зауваження митниці по відношенню до зазначення позивачем суми транспортно-експедиційних витрат у гривні, у той час як у заявці на ТЕО ціна послуг зазначена у доларах США не є розбіжністю в поданих до митного оформлення документах і не свідчить про їх неповноту, а відповідно не є підставою для винесення рішення про коригування митної вартості.
Як вже зазначалось, п.6 ч.2 ст.53 МК України не містить вимог чи переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
За аналогією закону, вимоги про надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, наведені в наказі Мінфіну України № 599 від 24.05.2012 стосовно порядку заповнення декларації митної вартості. Зазначені вимоги є альтернативними, в тому числі допускається надання: - рахунку-фактури (акту виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури.
Суд зауважує, що ТОВ «Карвей» подано до митниці усі належні документи (в т.ч.: рахунок-фактуру на оплату за ТЕО №LS-4307078 від 21.09.2020, платіжне доручення на оплату ТЕО №1484 від 22.09.2020, довідку експедитора про транспорті витрати №738 від 21.09.2020 та калькуляцію витрат на доставку вантажу №21-09 від 21.09.2020), за якими у їх сукупності та взаємозв`язку можна вирахувати вартість перевезення оцінюваних товарів, що включена до задекларованої митної вартості придбаного позивачем товару (за ціною контракту), а відтак відповідні доводи митного органу не можуть слугувати обґрунтованою підставою для винесення оскаржених картки відмови та рішення.
Окрім того, заявка на транспортно - експедиційні послуги не є документом, що підтверджує митну вартість товарів згідно ст. 53 МК України та наказу Мінфіну України № 599, а відповідно не впливає на митну вартість товару та не може ставити під сумнів подані належні документи щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.
З огляду на викладене, оцінюючи правомірність винесення оскаржених картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товару Дніпровської митниці Держмитслужби, суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумніви у достовірності наданої інформації. Натомість, суд зауважує, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент митного оформлення придбаного позивачем товару у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
У постановах від 31.03.2015 та 02.06.2015 (справи №№21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Статтею 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни - експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.
У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Що стосується посилання митного органу на дані інформаційних ресурсів митних органів, в яких наявна інформація про митне оформлення подібних товарів, у зв`язку із чим, митна вартість товару, ввезеного позивачем визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України та ґрунтується на раніше наданих (визначених) органом доходів та зборів митній вартості за іншими ЕМД, суд враховує таке.
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а.
До того ж, формально нижчий рівень митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 ст. 77 КАС України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь ТОВ «Карвей» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540,00 грн. відповідно до платіжного доручення №1560 від 27.01.2021 на суму 2270, 00 грн. та платіжного доручення №1578 від 11.02.2021 на суму 2270, 00 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката згідно договору про надання правової допомоги у розмірі 8000,00 грн.
У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу;
За правилами статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на отримання правової допомоги до матеріалів справи наданий договір №01-18-01/21 про надання правової допомоги від 18.01.2021, укладений між Адвокатським бюро "Герман і Партнери" та ТОВ «Карвей».
Представником позивача надано рахунок-фактуру №10/21 від 18.01.2021 на суму 8000,00 грн., платіжне доручення №2109 від 18.01.2021 на суму 8000,00 грн., погодинна тарифікація адвокатських послуг по договору №01-18-01/21 про надання правової допомоги від 18.01.2021, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2021, згідно з яким замовник виплатив, а виконавець прийняв оплату за послуги, що надаються за договором у розмірі 8000,00 грн. (без ПДВ).
Суд зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Означене правило при вирішені питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.
Враховуючи надані до суду докази, складність справи, надані адвокатом послуги, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, їх обсяг та предмет позову, здійснення представництва інтересів позивача в суді за участі адвоката, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу у розмірі 6050,00 грн. (аналіз документів замовника та складання адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення).
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Дніпровської митниці Держмитслужби на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4540,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6050,00 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дана складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110110/2020/300035/1 від 30.09.2020.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 13.05.2021.

Суддя О.В. Царікова