Справа № 380/7133/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7133/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 на військову службу), -

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, ), у якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати ОСОБА_1 при прийнятті 02.09.2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370;

- зобов`язати спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року;

- визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо не проведення повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09.08.2019 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України;

- скасувати наказ військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09.08.2019 ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України;

- стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 на військову службу), з 10.08.2019 по день фактичного розрахунку;

- відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при прийнятті його на військову службу йому не нараховувалась та не виплачувалась підйомна допомога, що передбачена Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370. На звернення позивача щодо виплати такої допомоги, відповідач повідомив про відсутність підстав для її виплати з огляду на те, що при прийнятті на військову службу такий не змінював місце проживання. Вважає, що нормами законодавства передбачено неможливість виключення військовослужбовця зі списків особового складу без його повного розрахунку, у зв`язку з чим просить скасувати наказ про виключення його зі списків особового складу. Просить позов задоволити.

У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Вказує на наявність виконаного станом на теперішній час рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі №1.380.2019.005651, згідно з яким позов ОСОБА_1 до військової прокуратури Західного регіону України задоволено повністю та серед іншого зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки з 09.08.2019 по день фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки. Відтак, вважає, що відсутні підстави для повторного стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку. Також, позивач помилково трактує, що законодавець регламентує стягнення середнього заробітку за весь час затримки по кожному виду простроченого грошового забезпечення військовослужбовця.

Ухвалою від 30.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 30.04.2021 позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку.

Ухвалою від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 19.10.2021 позовну заяву залишено без руху.

09.11.2021 позивачем подано заяву про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою від 10.11.2021 у задоволенні заяви позивача про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом відмовлено. Позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати ОСОБА_1 при прийнятті 02.09.2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, зобов`язання спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року та похідних позовних вимог про визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо не проведення повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_1 , визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09.08.2019 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України, скасування наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09.08.2019 ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України залишено без розгляду.

У іншій частині позовних вимог продовжено розгляд справи.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України №512 від 02.09.2014 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу у Збройних Силах України і відряджений в розпорядження Генеральної прокуратури України, а наступного дня (03.09.2014) наказом Генерального прокурора України № 8-вк призначений на посаду першого заступника військового прокурора Західного регіону України.

Наказом Генерального прокурора України № 359-вк від 31.08.2016 полковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України на підставі п. 3 ст.1 Закону України Про очищення влади та зараховано в розпорядження Генерального прокурора України.

Наказом Генерального прокурора України № 412-вк від 04.10.2016 ОСОБА_1 звільнено з Генеральної прокуратури України та направлено у розпорядження військового прокурора Західного регіону України до вирішення питання щодо проходження військової служби.

У період з 03.09.2014 по 09.08.2019 (за виключенням періоду з 01.09.2016 по 03.10.2016) грошове забезпечення полковнику юстиції ОСОБА_1 нараховувалось та виплачувалось у військовій прокуратурі Західного регіону України.

Наказом військового прокурора Західного регіону України від 08.08. 2019 №577к ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України у зв`язку із звільненням з військової служби.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що при прийнятті на військову службу йому військовою прокуратурою Західного регіону не нарахована і не виплачена підйомна допомога, що передбачена Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370.

27.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону з інформаційним запитом щодо надання відомостей про виплату йому підйомної допомоги при прийнятті на військову службу у вересні 2014 року, її проходження чи звільнення з військової служби.

04 та 6 січня 2021 Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону надано відповіді на інформаційний запит, що підйомна допомога при прийнятті на військову службу, її проходженні та звільненні з військової служби не виплачувались і відсутні підстави для виплати такої допомоги, оскільки при прийнятті на військову службу ОСОБА_1 не змінював місце проживання.

Заявлені позовні вимоги у даній справі про визнання протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати ОСОБА_1 при прийнятті 02.09.2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, зобов`язання спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року та похідних позовних вимог про визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо не проведення повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_1 , визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09.08.2019 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України, скасування наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09.08.2019 ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України залишено без розгляду ухвалою від 10.11.2021 у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з вказаним позовом.

В частині позовних вимог про стягнення з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 на військову службу), з 10.08.2019 по день фактичного розрахунку продовжено розгляд справи.

Позивач вважає, що відповідно до вимог статей 116,117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, передбачено, що особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу* зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.2,3.1 вказаної Інструкції передбачено, що Розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги. У разі призначення на посади або передислокації військової частини (підрозділу) в ті місцевості, де чинним законодавством України передбачена виплата підвищених посадових окладів, підйомна допомога виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів. Підйомна допомога в порядку і розмірах, передбачених пунктами 1 і 2 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги (далі - Інструкція), також виплачується: Офіцерам, призваним (прийнятим) на військову службу із запасу і призначеним на посади офіцерського складу або зарахованим на навчання у вищі військові навчальні заклади та вищі навчальні заклади, які мають військові навчальні підрозділи (далі військові навчальні заклади), термін навчання в яких більше ніж півроку, а також громадянам України, прийнятим на військову службу як особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом. При цьому особам, які прийняті на військову службу із запасу і закінчили військові коледжі або навчальні центри (навчальні підрозділи) сержантського складу, підйомна допомога виплачується, якщо вони після закінчення цих закладів призначені у військові частини, розташовані поза пунктом їх постійного проживання, до прийняття на військову службу.

Відповідно до п.4 Інструкції, підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, що вибувають до нового місця служби в інший населений пункт на відстань більше 100 км, за їх бажанням виплачується грошове забезпечення за місяць наперед. Тим, які переїхали у зв`язку з призначенням на посади, - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою.

Відповідач стверджує (в т.ч. у листі від 06.01.2021 №07-5вих-21), що після призову позивача на військову службу з рапортом до військової прокуратури західного регіону України щодо виплати підйомної допомоги не звертався. Підйомна допомога у 2014 році не виплачувалась позивачу, оскільки перед призовом на військову службу він не змінював місце роботи та проходження військової служби як і місце проживання.

Згідно з правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 зазначеного Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивач не надав доказів того, що відповідач не здійснив усіх належних позивачу виплат, а саме підйомної допомоги.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними. Тобто, норми КЗпП України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми, спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд дійшов до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення військовослужбовців.

Як встановив суд, 08.08.2019 року позивача виключено зі списків особового складу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що при прийнятті на військову службу йому військовою прокуратурою Західного регіону не нарахована і не виплачена підйомна допомога, що передбачена інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370.

Відповідач стверджує (в т.ч. у листі від 06.01.2021 №07-5вих-21), що після призову позивача на військову службу з рапортом до військової прокуратури західного регіону України щодо виплати підйомної допомоги не звертався. Підйомна допомога у 2014 році не виплачувалась позивачу, оскільки перед призовом на військову службу він не змінював місце роботи та проходження військової служби як і місце проживання.

Доказів того, що при прийнятті на військову службу (у 2014 році) позивачу нараховані та виплачені суми підйомної допомоги - не подано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення частини другої статті 117 КЗпП України, оскільки до матеріалів справи не подано доказів того, на момент звільнення позивачу не було виплачено належних йому сум підйомної допомоги.

Оцінюючи доводи відповідача, викладені у відзиві, судом враховано наступне.

Разом з тим встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі №1.380.2019.005651 позов ОСОБА_1 до військової прокуратури Західного регіону України, задоволено повністю. Зокрема, зобов`язано військову прокуратуру Західного регіону України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки з 9 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік та 2019 рік з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.Вказане рішення суду набрало законної сили.

Отже, відсутні підстави для повторного стягнення із військової прокуратури Західного регіону України на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку, з 09.08.2019 по день фактичного розрахунку, а тому помилковим є твердження позивача про необхідність стягнення середнього заробітку за весь час затримки по кожному виду простроченого грошового забезпечення військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №1.380.2019.005781.

Щодо доводів відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.240 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідач належних та допустимих доказів наявності в провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не надав, відтак вказані доводи відхиляються.

Щодо строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку - невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 на військову службу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4- рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Водночас слід також зазначити, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90, 94, 139, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд
в и р і ш и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 на військову службу) відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна