Справа № 420/1784/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1784/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП (; адреса: вул. Володимира Висоцького, 23, кв. 162, м. Одеса, 65123) до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184723 про стягнення з ТОВ Фінбізнесгруп адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт;

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184722 про стягнення з ТОВ Фінбізнесгруп адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт;

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184721 про стягнення з ТОВ Фінбізнесгруп адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 16 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/1784/20 о 16:54:07 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанов. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14.04.2020 року за вх.№ЕП/5240/20 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. При цьому, відзив на позовну заяву до суду не надходив. 23.09.2020 року за вх.№38471/20 представник відповідача просив суд продовжити строк для повторного надання відзиву, однак разом із заявою його не надав.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року постановлено розглядати справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанов за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 23.09.2020р. о 10 год. 00 хв. у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №21 (другий поверх).

Ухвалою суду від 23 вересня 2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено засідання на 01.10.2020 року.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 15.10.2020 року.

Підготовче засідання призначене на 15 жовтня 2020 р. було перенесено у зв`язку з перебування судді на лікарняному та призначено на 02 листопада 2020 р. 12:00 год.

02.11.2020 року за вх.№ЕП/19471/20 від представника позивача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 18.11.2020 року о 11 годині 00 хвилин.

Підготовче засідання призначене на 18 листопада 2020 р. було перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено на 02 грудня 2020 р. 12:00 год.

Підготовче засідання призначене на 02 грудня 2020 р. було перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено на 21 грудня 2020 р. 12:00 год.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року замінено відповідача по справі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) на Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) як правонаступника.

Призначено підготовче засідання на 20 січня 2021 року.

Підготовче засідання, призначене на 20.01.2021 року, відкладено на 10.02.2021 року.

Ухвалою суду від 11.02.2021 року відмовлено в роз`єднанні вимог в окремі провадження у справі №420/1784/20 за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» (; адреса: вул. Володимира Висоцького, 23, кв. 162, м. Одеса, 65123) до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправними та скасування постанов за клопотанням представника відповідача від 27.08.2020 року (вх.№ЕП/13156/20).

Ухвалою суду від 11.02.2021 року відмовлено у витребуванні доказів за клопотаннями представника Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 23.09.2020 року за вх.№38463/20, від 01.10.2020 року за вх.№ЕП/15834/20 та від 10.02.2021 року за вх.№6645/21.

Ухвалами суду від 11.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про залучення третіх осіб (від 01.10.2020 року за вх.№ЕП/15836/20) до участі у справі №420/1784/20 та у виклику свідків.

Ухвалою суду від 11.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.03.2021 року.

Судове засідання, призначене на 04 березня 2021 року, було перенесено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та призначено на 22 березня 2021 року.

У судовому засіданні 22.03.2021 року оголошено перерву до 29.03.2021 року, а потім судове засідання було відкладено на 14.04.2021 року.

У судове засідання 14.04.2021 року представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання сповіщались належним чином та завчасно. 22.03.2021 року за вх.№ЕП/7284/21 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження. 29.03.2021 року за вх.№ЕП/8246/21 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.01.2020 року уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП за порушення вимог ч.1 абз.15, 16 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт в загальній сумі 68000,00 грн., з яким позивач не погоджується з підставі відсутності в його діях таких порушень. Це зумовлено передачею транспортних засобів, з приводу яких відповідачем проведено перевірку, в користування іншим юридичним особам на підставі договорів оренди, а тому на момент складання актів та проведення зважування позивач не був перевізником в розумінні ЗУ Про автомобільний транспорт.

Не погоджуючись із постановами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про накладення адміністративно-господарських штрафів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечення відповідача викладені у поясненнях на адміністративний позов. Так, представник відповідача вказує, що факт передачі транспортних засобів не опосередковано належними первинними документами, а саме тимчасовими технічними паспортами, а позиція позивача з приводу передачі транспортних засобів є способом ввести суд в оману, а у позові слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП є суб`єктом господарювання, основними видами діяльності якого є:

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний);

19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення;

23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання;

77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання;

46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах;

41.10 Організація будівництва будівель;

42.11 Будівництво доріг і автострад.

Під час здійснення позивачем господарської діяльності між ТОВ «Фінбізнесгруп» та ПП «Південьдортех» було укладено наступні Договори оренди:

Договір оренди транспортних засобів та механізмів №01-12/19-1 від 01 грудня 2019 року;

Договір оренди транспортних засобів та механізмів №01-12/19-2 від 01 грудня 2019 року;

Договір оренди транспортних засобів та механізмів №01-12/19-3 від 01 грудня 2019 року.

Згідно п. 1.1. Договорів оренди зазначених вище, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у платне користування транспортні засоби та механізми (надалі - майно), перелік яких визначається Сторонами у Додатках до цього Договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до Додатку №1 до Договору оренди транспортних засобів та механізмів №01-12/19-1 від 01 грудня 2019 року ТОВ «Фінбізнесгруп» надає в оренду ПП «Південьдортех»: вантажний/сідловий тягач-Е, Меrсеdes-Веnz Асtros 1841 LS, НОМЕР_1 .

Відповідно до Додатку №1 до Договору оренди транспортних засобів та механізмів №01-12/19-2 від 01 грудня 2019 року ТОВ «Фінбізнесгруп» надає в оренду ПП «Південьдортех»: вантажний/сідловий тягач-Е, Меrсеdes-Веnz Асtros 2641 LS, НОМЕР_2 .

Відповідно до Додатку №1 до Договору оренди транспортних засобів та механізмів №01-12/19-3 від 01 грудня 2019 року ТОВ «Фінбізнесгруп» надає в оренду ПП «Південьдортех»: вантажний/сідловий тягач-Е, Меrсеdes-Веnz Асtros 2641 LS, НОМЕР_3 .

Згідно Актів приймання-передачі транспортних засобів та механізмів від 01.12.2019 року транспортні засоби були передані контрагенту в користування.

04, 05 та 07 грудня 2019 року уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області здійснено рейдову перевірку транспортних засобів: вантажний/сідловий тягач-Е, Меrсеdes-Веnz Асtros 1841 LS, НОМЕР_1 , вантажний/сідловий тягач-Е, Меrсеdes-Веnz Асtros 2641 LS, НОМЕР_2 , вантажний/сідловий тягач-Е, Меrсеdes-Веnz Асtros 2641 LS, НОМЕР_3 .

За результатом проведення перевірки складено відповідні Акти №183470 (а.с.11), №б/н (а.с.12, 13), якими зафіксовано відповідальність за порушення вбз.15,16 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

В.о. начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Геннадієм Кучеренком 24 січня 2020 року винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу (а.с.8-10), а саме:

постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №184723 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за порушення передбачене ч. 1, абз. 15 ст, 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №184722 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за порушення передбачене ч. 1, абз. 15 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №184721 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. за порушення передбачене ч. 1, абз. 16 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказаними постановами про накладення санкцій, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п. 4. Положення, основним завданням Укртрансбезпеки є зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті.

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктом 15 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух», відповідно до частини 2 статті 29 якого, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п.21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м., за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Позивач, заперечуючи правильність визначення відповідачем автомобільного перевізника під час здійснення перевезення вантажу, посилається на договори оренди між ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» (орендодавець) та ПП «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» (орендар) та акти приймання-передачі транспортних засобів.

З аналізу змісту цих договорів слідує, що ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» передає в оренду на декілька днів ПП «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» транспортні засоби, стосовно яких були здійснені перевірки управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області.

Разом з тим суд зазначає, що сам по собі договір лише засвідчує намір сторін, що його уклали, щодо використання транспортного засобу. Докази того, що такий договір фактично виконувався, позивач не надав. З цього приводу варто зауважити, що пунктом 4.1. наданих до суду копій договорів обумовлено, що за оренду транспортного засобу орендар сплачує орендну плату згідно рахунків, наданих орендодавцем.

Однак позивач не надав до суду документів, які б підтверджували виконання умов договору (наданих рахунків, доказів сплати орендної плати тощо). При цьому відповідно до положень частини другої статті 79 КАС України докази надаються позивачем разом із поданням позовної заяви.

Крім того, згідно з абзацом четвертим пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок №1388), за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 16 Порядку №1388 тимчасовий реєстраційний талон видається сервісним центром МВС за бажанням користувача чи розпорядника транспортним засобом та за зверненням власника, що передав транспортний засіб у користування і/або розпорядження фізичній або юридичній особі на строк, зазначений у його заяві або документах, які підтверджують право користування і/або розпорядження транспортним засобом.

Згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року №379 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 року за №123/18861, далі - Інструкція №379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції №379 та пункту 16 Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу і не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж пряма вимога щодо наявності у водія тимчасового реєстраційного талону міститься у статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Аналогічний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі №804/8740/16.

Тому, з огляду на наведене правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин, суд вважає, що надані позивачем суду копії договорів оренди транспортних засобів, які до того ж не надавалися під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансінспекції, не є достовірним та допустимим доказом того, що позивач не був автомобільним перевізником під час перевезення вантажу 4, 5 та 7 грудня 2019 року відповідно. Під час рейдової перевірки водії не надали документів, які б підтверджували законність перебування у володінні та користуванні інших осіб транспортних засобів, належних ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП»: ані договору оренди транспортного засобу, ані тимчасового реєстраційного талону.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (пункти 2.3а, 2.36; 12.1; 12.5) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

Поряд з цим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неналежного проведення габаритно-вагового контролю, зокрема, за відсутності спеціально визначеної методики, адже відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи проводити такий контроль, а посилання позивача на висновки викладені в постановах Верховного Суду у справі № 816/2329/13-а від 12.04.2018 року, у справі № 826/442/13-а від 16.01.2018 року та у справі № 821/597/17 від 12.06.2018 року суд не приймає до уваги, оскільки предмет спору у цих справах не є ідентичним з даною справою, а матеріально-правові вимоги позивача до відповідача не є тотожними.

Суд зазначає, що, дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку № 879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 без визначення необхідності застосування затвердженої Мінекономрозвитку або іншої методики.

У свою чергу, суд зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 819/1381/16.

Позивач у позові посилається на той факт, що якщо б позивачем дійсно було перевищено вагові параметри, то йому було б запропоновано привести габаритно-вагові параметри у відповідність з установленими нормативами та пройти повторний габаритно-ваговий контроль, і лише після цього транспортний засіб продовжив би свій рух, проте таких дій з боку працівників відповідача не вчинено, що свідчить про відсутність порушень чинного законодавства України.

З приводу вищевказаних посилань позивача суд зазначає, що відповідно до пункту 22 Порядку 879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбаченого статтею 132-1 (порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Суд зауважує, що з огляду на зазначене вище, у відповідача відсутні повноваження щодо заборони руху великовагового транспортного засобу.

Крім того, такі обставини не знаходяться в причинному зв`язку з результатами габаритно-вагового контролю та встановленим перевищенням вагових параметрів, та не можуть бути підставою для визнання протиправними дій відповідача під час здійснення контролю.

При цьому, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Також, за змістом п.п.4,5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207), посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Тобто, з приписів Порядку № 879 та Порядку № 1007/1207 слідує, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю.

У Актах від 04, 05 та 07 грудня відсутні посилання на результати габаритно-вагового контролю, а саме на довідку про здійснення габаритно-вагового контролю, а документи, що є результатом здійснення габаритно-вагового контролю згідно Порядку № 879 та Порядку 1007/1207, не надано відповідачем.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Наведені відповідачем у поясненнях аргументи та надані докази не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, Порядок № 1567 визначає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка про час і місце розгляду такої справи повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач стверджує, що запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14.01.2020 року №3572/32-1/24-20 було надіслано на адресу позивача. При цьому, вказано, що на адресу позивача було направлено поштове відправлення з штриховим кодовим ідентифікатором « 400» (а.с.159).

В той же час, з наведеної інформації не вбачається, який саме документ було надіслано на адресу позивача.

Суд встановив та не заперечується сторонами, що справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач розглянув без уповноваженої особи суб`єкта господарювання ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП».

Водночас, відповідач не надав належних та допустимих доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду такої справи, а тому доводи наведені позивачем в позові щодо неповідомлення його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не спростовані відповідачем та сприймаються судом як обгрунтовані.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі та надані позивачем докази у справі, суд дійшов висновку, що за неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивач був позбавлений права надати пояснення щодо встановлених порушень, що в свою чергу дало б змогу відповідачу встановити усі необхідні обставини для прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідач в порушення пункту 26 Порядку № 1567, не надав змогу позивачу надати пояснення щодо встановлених порушень, у чому суд убачає порушення принципів Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, зокрема:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акту, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд вважає за необхідно зауважити, що право бути вислуханим під час розгляду його справи, дійсно віднесено до одного основних складових (принципів) адміністративної процедури.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.2 КАС України особа має право на участь у процесі прийняття рішення, яке стосується її інтересів.

Право бути почутим, складова частина принципу верховенства права.

Суб`єкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо.

Разом з тим, сам по собі цей принцип не є формальним. Порушення права особи бути вислуханою, має наслідком протиправність ухваленого суб`єктом владних повноважень рішення, у тому разі, якщо особа мала повідомити інформацію чи надати пояснення.

Таким чином, беручи до уваги, що право позивача на участь у розгляді справи про правопорушення не дотримано через невиконання Управлінням своїх обов`язків, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати відповідні постанови, винесені під час розгляду справ про правопорушення, за результатом яких накладено адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафів.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не вжито процесуальних заходів для доведення законності оскаржуваних постанов.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача є протиправними та підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП зі сплати судового збору 2102,00 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП (; адреса: вул. Володимира Висоцького, 23, кв. 162, м. Одеса, 65123) до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №184723 про стягнення з ТОВ Фінбізнесгруп адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №184722 про стягнення з ТОВ Фінбізнесгруп адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №184721 про стягнення з ТОВ Фінбізнесгруп адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 16 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНБІЗНЕСГРУП () судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ().

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України, безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян