Справа № 520/3901/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 р.Справа № 520/3901/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представника позивача: Анікіної К.Є.

представника відповідача: Ганаги Р.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Єжов В.А., м. Харків, повний текст складено 30.04.21 року по справі № 520/3901/2020

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-Трейд Плюс"

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області (надалі також - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімер-Трейд Плюс», в якому просив скасувати постанову Державної екологічної інспекції Харківської області про накладення адміністративного стягнення від 11 березня 2020 року № 43/05-06 про стягнення 85,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 справу направлено за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що Червонозаводським районним судом м. Харкова не було враховано специфіку господарчої діяльності ТОВ «Полімер-Трейд Плюс», через що суд дійшов невірного висновку про обов`язок ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» вести первинний облік відходів, пакувальних матеріалів і тари за типовою формою N 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» та, відповідно, складати та подавати статистичну звітність про відходи на виконання ст. 17 Закону України «Про відходи». Побутові відходи, що утворюються в процесі діяльності ТОВ «Полімер-Трейд Плюс», та товар, що втратив свої первісні властивості, не можуть бути використані за своїм призначенням, не внесені до ДК 005-96 «Класифікатор відходів», а ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» не займається виробництвом.

Наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у позовній заяві.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження позивача, наведені у апеляційній скарзі, є хибними, спростовуються положеннями чинного законодавства України та встановленими у справі обставинами. Зазначає, що побутові та полімерні відходи під час здійснення господарської діяльності ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» підпадають під визначення відходів, яке наведено у ДК 005-96 «Класифікатор відходів», що підтверджується листом ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» від 28.02.2020 за № 18. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалася.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області у термін з 24 лютого по 06 березня 2020 року проведено планову перевірку додержання ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» вимог природоохоронного законодавства.

За результатами перевірки складено акт, яким зафіксовані порушення природоохоронного законодавства.

Державним інспектором з ОНПС у Харківській області Сушецьким А. В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 002825 від 11 березня 2020 року, згідно з яким 06 березня 2020 року о 10.00 год. ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою у ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» згідно з Наказом від 15.01.2020, допустив порушення правил ведення первинного обліку та подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів, а саме: не веде первинний поточний облік кількості типу і складу відходів, не складає та не надає статистичну звітність про відходи, що утворюються у ТОВ «Полімер-Трейд Плюс», що є порушенням ст. 17 Закону України «Про відходи». Особа, щодо якої складено протокол, не скористалась правом на надання пояснень чи зауважень у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі вказаного протоколу та акта перевірки, стосовно ОСОБА_1 винесено постанову від 11 березня 2020 року № 43/05-06, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 82-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 85,00 грн.

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища у Харківській області Сушецький А. В. при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 82-1 КУпАП діяв у межах, передбачених чинним законодавством України, постанова від 11 березня 2020 року № 43/05-06 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту статті 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення статті 62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбаченіст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно зі ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 82-1 КУпАП порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами або неподання чи подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів з порушенням встановлених строків, а так само порядку подання такої звітності тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із диспозиції вказаної норми права вбачається, що об`єктом зазначеного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони навколишнього середовища.

Об`єктивна сторона полягає у порушенні встановлених вимог щодо операцій поводження з відходами (тобто їх складування, зберігання, розміщення, транспортування, утилізації, ліквідації та використання).

Такі вимоги регламентуються Законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про відходи», «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», «Про охорону атмосферного повітря», «Про Загальнодержавну програму поводження з токсичними відходами», Порядком ведення реєстру об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів та іншими відповідними нормативно-правовими актами.

Нормативи у сфері поводження з відходами розробляються відповідними міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями за погодженням із спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у сфері поводження з відходами.

Згідно із Законом України «Про відходи», відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об`єктах (до їх утилізації чи видалення); транспортування відходів - перевезення відходів від місць їх утворення або зберігання до місць чи об`єктів оброблення, утилізації чи видалення; розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів. Операції поводження з відходами здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). Складування, розміщення, зберігання або транспортування промислових та побутових відходів, які є джерелами забруднення атмосферного повітря забруднюючими речовинами та речовинами з неприємним запахом або іншого шкідливого впливу, допускається лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування територіях, з додержанням нормативів екологічної безпеки і подальшої утилізації або видалення. Власники або Уповноважені ними органи підприємств, установ, організацій та громадяни-суб`єкти підприємницької діяльності зобов`язані забезпечувати переробку, утилізацію та своєчасне вивезення відходів, які забруднюють атмосферне повітря, на підприємства, що використовують їх як сировину, або на спеціально відведені місця чи об`єкти.

Відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» суб`єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей.

Суб`єкт адміністративного проступку - посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про відходи» суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані:

а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів;

б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб`єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію;

в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров`я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;

г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку;

д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки;

е) брати участь у будівництві об`єктів поводження з відходами;

є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації;

ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки;

з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах;

и) здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів;

і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів;

ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформацію про відходи та пов`язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи;

й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами;

к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами;

л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров`ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України;

м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами;

н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів;

о) мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов`язаної з поводженням з небезпечними відходами;

п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари;

р) здійснювати планування нового будівництва або реконструкції об`єкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування;

с) мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000;

т) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов`язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про відходи» особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність за: а) порушення встановленого порядку поводження з відходами, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини та економічних збитків; б) самовільне розміщення чи видалення відходів; в) порушення порядку ввезення в Україну, вивезення і транзиту через її територію відходів як вторинної сировини; г) невиконання розпоряджень і приписів органів, що здійснюють державний контроль та нагляд за операціями поводження з відходами та за місцями їх видалення; д) приховування, перекручення або відмову від надання повної та достовірної інформації за запитами посадових осіб і громадян та їх об`єднань стосовно безпеки утворення відходів та поводження з ними, в тому числі про їх аварійні скиди та відповідні наслідки; ж) порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами; з) порушення строків подання і порядку звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів; и) невиконання вимог щодо поводження з відходами (під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення та захоронення), що призвело до негативних екологічних, санітарно-епідемічних наслідків або завдало матеріальної чи моральної шкоди; і) здійснення операцій у сфері поводження з відходами без відповідного дозволу на проведення таких операцій, а також за порушення встановленого порядку подання декларації про відходи або за неподання такої декларації; ї) порушення встановлених правил і режиму експлуатації установок і виробництв з оброблення та утилізації відходів, а також полігонів для зберігання чи захоронення промислових, побутових та інших відходів (сміттєзвалищ, шламосховищ, золовідвалів тощо); й) виробництво продукції з відходів чи з їх використанням без відповідної нормативно-технічної та технологічної документації, погодженої в установленому порядку; к) недотримання умов ввезення відходів як вторинної сировини на територію України; л) несвоєчасне внесення платежів за розміщення відходів; м) порушення вимог безпечного перевезення небезпечних відходів; н) порушення встановлених квот на ввезення в Україну відходів як вторинної сировини та строків їх перевезення.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» здійснює господарську діяльність відповідно до КВЕД 46.75 - оптова торгівля хімічними продуктами, який включає оптову торгівлю промисловими хімікатами: аніліном, друкарською фарбою, ефірними оліями, промисловими газами, хімічними клеями, барвниками, синтетичними смолами, метиловим спиртом, парафіном, ароматичними речовинами й віддушками, содою, промисловою сіллю, кислотами та сіркою, продуктами на основі крохмалю тощо; оптову торгівлю добривами й агрохімічними продуктами, що сторонами не заперечується.

За інформацією з листа ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» за вих. № 18 від 28.02.2020, в процесі діяльності ТОВ «Полимер-Трейд Плюс» утворюються комунальні та аналогічні неспецифічні відходи, вивезення яких здійснюється КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» за договором між ТОВ «Роттен Мікс» як орендодавцем офісних приміщень та КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № 1128 від 06.01.2017. ТОВ «Полимер-Трейд Плюс» утилізує непобутові відходи силами ТОВ «Харків-Еко» на підстав договору № 2020/0122-01 від 22.01.2020, зокрема у січні 2020 року утилізовано полімерні відходи (розсип, неліквід) (а. с. 72, 73).

Згідно з цим же листом ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» за вих. № 18 від 28.02.2020 відповідальним за поводження з відходами на ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» є позивач за Наказом № 4 від 15.01.2020.

Окрім того, у поясненнях третьої особи, наявних в матеріалах справи, ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» зазначило, що у 2018 - 2019 р.р., внаслідок порушення цілісності тари, мав місце розсип полімерної продукції. Для вирішення питання поводження зі списаною полімерною продукцією ТОВ Наказом № 4 від 15.01.2020 призначило позивача відповідальною особою за дотриманням вимог у сфері поводження з відходами та іншого природоохоронного законодавства та 22.01.2020 укладено договір зі спеціалізованою організацією «Харків-Еко» (), що здійснює господарську діяльність у сфері поводження з відходами та якій було передано полімерні відходи.

Враховуючи викладене, твердження позивача про відсутність доказів про утворення у ТОВ «Полимер-Трейд Плюс» відходів є безпідставним.

Також, колегія суддів не погоджується з твердженням ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» про виконання обов`язків щодо поводження з відходами.

Згідно з п. 1.1 Інструкції щодо заповнення типової первинної облікової документації № 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари», затвердженої Наказом Мінприроди України від 07.07.2008 за № 342, вказана Інструкція встановлює порядок ведення первинного обліку відходів та пакувальних матеріалів і тари за типовою формою N 1-ВТ "Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари" (далі - типова форма N 1-ВТ), яку заповнюють підприємства, установи, організації усіх форм власності, видів економічної діяльності та організаційно-правових форм господарювання і фізичні особи-підприємці (далі - підприємства), у процесі діяльності яких утворюються відходи, у тому числі відходи пакувальних матеріалів і тари (далі - упаковка).

Відповідно до ст. ст. 1, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підприємство самостійно визначає облікову політику, а також розробляє систему і форми внутрішньогосподарського обліку, звітності і контролю господарських операцій та мають бути складені піж час здійснення господарської операції, якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» повинно вести первинний облік відходів відповідно до типових форм первинної облікової документації (картки, журнали, анкети) з використанням технологічної, нормативно-технічної, планово-економічної, бухгалтерської та іншої документації. Також, для відображення господарських операцій підприємство повинно використовувати як відповідні форми первинного обліку, так й інші первинні документи, що фіксують факти здійснення таких операцій.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що ОСОБА_1 , являючись посадовою особою ТОВ «Полімер-Трейд Плюс», відповідальною за дотримання вимог у сфері поводження з відходами та іншого природоохоронного законодавства, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП, оскільки з боку останнього мали місце порушення норм Закону України «Про відходи», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», про вчинення яких зазначено в оскарженій постанові про адміністративне правопорушення.

При цьому, дії позивача утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП, що підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища у Харківській області Сушецький А. В. при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 82-1 КУпАП діяв у межах, передбачених чинним законодавством України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що постанова від 11 березня 2020 року № 43/05-06 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Посилання позивача на помилковість висновків суду першої інстанції щодо обов`язку ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» вести первинний облік відходів та пакувальних матеріалів і тари за типовою формою N 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» та, відповідно, складати та подавати статистичну звітність про відходи, оскільки побутові відходи, що утворюються в процесі діяльності ТОВ «Полімер-Трейд Плюс», та товар, що втратив свої первісні властивості, не можуть бути використані за своїм призначенням, та не внесені до ДК 005-96 «Класифікатор відходів», а ТОВ «Полімер-Трейд Плюс» не займається виробництвом, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з п. «г» ст. 17 Закону України «Про відходи» суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.01.2018 у справі № 813/1350/13-а, колегія суддів не бере до уваги з огляду на те, що такі сформовано за інших спірних правовідносин.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та надав оцінку всім аргументам сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи приписи ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2021 по справі № 520/3901/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.А. Спаскін