Справа № 300/2962/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2962/21 пров. № А/857/14053/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шавель Р.М.

секретар судового засідання Ільченко А.З.

за участю:

представник відповідача Джура Н.І.,

представник третьої особи Романко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року з питань забезпечення позову (головуючий суддя Матуляк Я.П., м.Івано-Франківськ) у справі № 300/2962/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ освіти Рогатинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 13.05.2021 за №1507 "Про реорганізацію закладів загальної середньої освіти Рогатинської міської територіальної громади",-

В С Т А Н О В И В:

17.06.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ освіти Рогатинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 13.05.2021 за №1507 "Про реорганізацію закладів загальної середньої освіти Рогатинської міської територіальної громади".

14.07.2021, через канцелярію суду, представником позивачів подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

Заяву обгрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову можуть суттєво ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки оскаржуване рішення набирає чинності з 01.08.2021, а з інформації, якою володіє представник позивачів відомо, що відповідачем розпочато підготовчі дії, спрямовані на виконання оскаржуваного рішення. В зв`язку з наведеним, заявник вказує, що очевидними є ознаки протиправності оскаржуваного рішення..

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Представники відповідача та третьої особи заперечують доводи апеляційної скарги, вважають, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави забезпечення позову, наведені позивачами у поданій суду заяві, є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених положень слідує, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд при розгляді заяви про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи призвести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції при оцінці доводів заяви з питань забезпечення позову, апеляційної скарги, та оглядаючи матеріали справи, зазначає наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень, суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері. Однак, вирішення питання реорганізації закладів загальної середньої освіти належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Питання обґрунтованості чи необґрунтованості реорганізації закладів загальної середньої освіти, проведеної оскаржуваним рішенням, на даний час є спірним та підлягає дослідженню під час судового розгляду.

Апелянт зазначає, що відповідач розпочав виконання оскаржуваного рішення до дати набрання ним законної сили, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову можуть суттєво ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Як зазначалось вище, забезпечення позову можливе за умови доведення заявником та встановлення судом двох обов`язкових умов в сукупності - існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В той же час, апелянтом не доведено, а колегією суддів не встановлено існування таких ознак, а наведені припущення щодо виконання відповідачем оскаржуваного рішення, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року з питань забезпечення позову у справі № 300/2962/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15.11.2021