Справа № 140/509/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 140/509/20

адміністративне провадження № К/9901/38607/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №140/509/20 за позовом Державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Волинській області, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтотрейд Ресурс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ КАРД», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

25.10.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №140/509/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 23.10.2021).

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційна скарга подана вчетверте. Попередньо подані касаційні скарги повернуті скаржнику ухвалами Верховного Суду від 28.04.2021, від 18.08.2021, від 09.09.2021 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду, скаржником вживалися дії для реалізації свого права на касаційне оскарження.

Підставою касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статей 138, 139, 198 Податкового кодексу України, частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», неврахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.09.2018 у справі №826/4132/15, від 02.10.2018 у справі №816/506/17, від 23.01.2018 у справі №826/7047/13-а, від 12.11.2019 у справі №826/17813/18, від 05.03.2020 у справі №826/1468/17, від 08.10.2019 у справі №813/5911/14, у справі №810/3952/16, №802/1233/16-а.

Також скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 1.1 пункту 1, підпунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року №168/704, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої спільним наказом Мінпаливенерго, Мінекономіки, Мінтрансу та Держкомітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо документального підтвердження формування валових витрат при заправці автомобілів на АЗС.

Верховний Суд зауважує, що за змістом касаційна скарга є подібною до попередніх. Верховним Судом в ухвалах по даній справі скаржнику вже були надані вичерпні роз`яснення щодо викладення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Повертаючи подані касаційні скарги, суд звернув увагу на те, що скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчать про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.

Вчергове подана касаційна скарга так і не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом, не містить додаткових обґрунтувань заявлених підстав касаційного оскарження.

Доводи касаційної скарги зводяться до цитування акту перевірки, цитування норм податкового законодавства України, посилання на практику Верховного Суду без доведення подібності правовідносин у справах, формального висловлення незгоди з судовими рішеннями у справі, переоцінки доказів.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини 5 цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо належного оформлення касаційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №140/509/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва