Справа № 380/902/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/902/21 пров. № А/857/13822/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Герман О.В.,

представника апелянта Тома Пауль,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (ухвалене головуючим суддею Сподарик Н.І. об 12 год. 47 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 02 липня 2021 року) у справі № 380/902/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДПС України у Львівській області № 2019930/35056429 від 08.10.2020, № 2019929/35056429 від 08.10.2020, № 2019928/35056429 від 08.10.2020 та № 2019927/35056429 від 08.10.2020 про відмову в реєстрації податкових накладних;

зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладу № 22 від 02.09.2020, податкову накладну № 23 від 03.09.2020, податкову накладну № 24 від 08.09.2020, податкову накладну № 24 від 08.09.2020, податкову накладну № 25 від 12.09.2020;

прийняти рішення про відшкодування Головним управлінням ДПС у Львівській області заподіяної шкоди пов`язаної із пошкодженням ділової репутації у розмірі 443804, 07 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що оскаржуваними рішеннями Комісії Головного управління ДПС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації відмовлено у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) поданої ТзОВ «Верболіз» податкових накладних. Підставами, що слугували для прийняття таких рішень, зазначено лише загальну фразу, ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактруи/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Втім, позивач не погоджується з даним рішенням, вважає таке незаконним та необґрунтованим. Позивач зазначає, що ним в електронному вигляді було надано відповідачу всі первинні документи, які підтверджують усі господарські операції, на підставі яких позивачем сформовано податкові накладні накладних № 22 від 02.09.2020, № 23 від 03.09.2020, № 24 від 08.09.2020, №2 5 від 12.09.2020. Вказує, що жодних зауважень до цих первинних документів з боку відповідача не було. Крім цього, позивач вказує, що відповідачем в оскаржуваних рішеннях не наведено конкретного переліку документів, які не були подані. Позивач зазначає, що в квитанціях та рішеннях про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідачем зазначено загальну інформацію про причини відмови в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, відсутні конкретні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної. Щодо відшкодування шкоди, створеної незаконними діями контролюючого органу, позивач вказує, що ТзОВ «Верболіз» зазнає такої через порушення прав та незаконні дії відповідача. Це стосується витрат на процедуру захисту прав, що включає витрати на юридичну допомогу, судові витрати та інше. Вважає, що для ефективного захисту порушених прав та запобігання майбутніх правопорушень, необхідно відшкодувати заподіяну шкоду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області № 2019930/35056429 від 08.10.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 02.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області № 2019929/35056429 від 08.10.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної №23 від 03.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області № 2019928/35056429 від 08.10.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної № 24 від 08.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області № 2019927/35056429 від 08.10.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної № 25 від 12.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 22 від 02.09.2020, що складена товариством з обмеженою відповідальністю «Верболіз» датою її подання на реєстрацію. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 23 від 03.09.2020, що складена товариством з обмеженою відповідальністю «Верболіз» датою її подання на реєстрацію. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 24 від 08.09.2020, що складена товариством з обмеженою відповідальністю «Верболіз» датою її подання на реєстрацію. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 25 від 12.09.2020, що складена товариством з обмеженою відповідальністю «Верболіз» датою її подання на реєстрацію. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не сформовано конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних, не зазначено яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №22 від 02.09.2020, № 23 від 03.09.2020, №24 від 08.09.2020, №25 від 12.09.2020. При цьому, суд наголосив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, чого зроблено не було.

Разом з цим, суд першої інстанції звернув увагу на те, що всі надані позивачем як суду, так і відповідачу-1 первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, а тому підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Крім цього суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних доказів існування причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачами та завданою шкодою позивачу. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачами саме у такому розмірі.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування Головним управлінням ДПС у Львівській області заподіяної шкоди пов`язаної із пошкодженням ділової репутації у розмірі 443804, 07 грн та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі № 380/902/21 в частині вимоги сплати судового збору за вимогу майнового характеру у формі відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями органу державної влади та прийняти нове, яким задовольнити позовну вимогу про відшкодуванню ТОВ «Верболіз» Головним управлінням ДПС у Львівській області заподіяної шкоди пов`язаної із пошкодженням ділової репутації у розмірі 443804, 07 грн та яким повернути ТОВ «Верболіз» судовий збір за подання позовної заяви у частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6657, 06 грн і судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9985, 59 грн.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що ефективний захист від порушення прав існує лише в тому випадку, якщо порушнику не залишається жодних переваг, а потерпілому збитку/шкоди. Тільки тоді для порушника не буде мотивації для подальших правопорушень. Для державного органу як правопорушника діє таке тим більше, оскільки в іншому випадку, зловживання державним органами повноваженнями, як використання тиску можливе без ризику, що таке, як результат, матиме наслідки для правопорушника.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В свою чергу позивач подав відповідь на відзив спростовуючи доводи такого.

Представника апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в оскаржуваній частині та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування Головним управлінням ДПС у Львівській області заподіяної шкоди пов`язаної із пошкодженням ділової репутації.

Інші особи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Верболіз» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, . Місцезнаходження: Україна, 81784, Львівська область, Жидачівський район, м. Володимирці, вул. Шкілька 1А.

Видами діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Позивачем надсилались до Головного управління ДПС у Львівській області для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладу № 22 від 02.09.2020, податкову накладну № 23 від 03.09.2020, податкову накладну № 24 від 08.09.2020, податкову накладну № 24 від 08.09.2020, податкову накладну № 25 від 12.09.2020.

Однак були прийняті рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДПС України у Львівській області № 2019930/35056429 від 08.10.2020, № 2019929/35056429 від 08.10.2020, № 2019928/35056429 від 08.10.2020 та № 2019927/35056429 від 08.10.2020 про відмову в реєстрації податкових накладних.

Позивач вважаючи такі дії відповідачів протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача завданої йому моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності усіх складових елементів для застосування правового механізму відшкодування моральної шкоди, а саме - відсутнє матеріальне підтвердження моральної шкоди, не розкрито її суть в цілому та не доведено її фактичне існування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачами та завданою шкодою позивачу. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачами саме у такому розмірі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 380/902/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року