Справа № 428/6527/21
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №428/6527/21
Провадження №2-а/428/131/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Лисичанськ) (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Хорольський Ігор Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Лисичанськ) (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що відповідач постановою від 13.07.2021 року №142012 визнав позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, за перетинання державного кордону України з Російською Федерацією до тимчасово окупованої території України через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Ізварине», та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Представник позивача вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Жодним належним доказом відповідачем не підтверджено та ґрунтується лише на припущеннях, що позивач перетнула державний кордон України з Російською Федерацією до тимчасово окупованої території України через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Ізварине». Обов`язок щодо збирання доказів покладається на відповідача. В порушення чинного законодавства у відповідача відсутні докази того, що позивач перетнула державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці, які вказані в оскаржуваній постанові. Оскаржувана постанова не була оголошена позивачу після її винесення та не була вручена їй.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача розмір сплаченого судового збору.

Відповідач начальник 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Бондаренко В.В. надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтував тим, що аналіз чинного законодавства України свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зокрема передбачених ст. 204-2 КУпАП старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Державної прикордонної служби України. Отже, відповідні уповноважені посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями ст. 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 204-2 КУпАП. Використання формулювання «від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка проходить службу в цьому органі чи перебування з ним у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративне правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованість позову обов`язком суду. Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №142012 від 13.07.2021 року є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 у поясненнях пояснила, що в`їзд до тимчасово окупованої території здійснювала з Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Ізварине», рух через який за рішенням Кабінету Міністрів України припинено. Оскільки в діях позивача вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, уповноваженою особою начальником 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшим прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса ОСОБА_2 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесену відповідну постанову. Твердження позивача, на думку відповідача, є необґрунтованими та такими, що вводять суд в оману, з метою уникнення нею відповідальності за умисне вчинення вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з тим, що у період здійснення нею правопорушення вона могла здійснити в`їзд до тимчасово окупованої території України через контрольний пункт в`їзду-виїзду. Із баз даних Державної прикордонної служби України було встановлено, що 29.04.2021 року ОСОБА_1 здійснила виїзд із контрольованої території України до території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове» і вже потім повернулась до контрольованої території України тільки 13.07.2021 року з тимчасово окупованої території України через контрольний пункт в`їзду-виїзду «Станиця Луганська». Відсутність у вказаній базі даних відомостей про облік осіб, які перетнули межі тимчасово окупованої території, прямо вказує на те, що особа порушила встановлений порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї. Факт порушення ОСОБА_1 порядку в`їзду до тимчасово окупованої території поза встановленими контрольними пунктами в`їзду-виїзду підтверджується її особистими письмовими поясненнями. Під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою було роз`яснено її права, визначені ст. 268 КУпАП, про що складена відповідна пам`ятка (довідка), підписана позивачем. Також жодних клопотань про залучення до розгляду адвоката чи іншого фахівця у галузі права ОСОБА_1 не заявлялося, що підтверджується відповідною заявою, підписаною позивачем.

26.07.2021 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17.09.2021 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

09.11.2021 року судом постановлено ухвалу про залучення відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.07.2021 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №142012 на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13.07.2021 року об 11-58 год. вона здійснила в`їзд до контрольованої території України з тимчасово окупованої території України через контрольний пункт в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» без проходження контролю в`їзду-виїзду, у зв`язку з чим порушила п. 3, п. 21 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 року №815.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що вчинене правопорушення позивач не оспорює, вину свою визнає. Копію вказаної постанови отримано ОСОБА_1 13.07.2021 року, про що свідчить її підпис на зворотному боці постанови. Будь-які позначки чи написи стосовно незгоди із змістом постанови відсутні.

Згідно з копією рапорту інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» Теплинського В. від 13.07.2021 року під час здійснення контролю в`їзду/виїзду виявлено 13.07.2021 року об 11-58 год. в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» дорожнього коридору №6 «Станиця Луганська Щастя Новоайдар» ОСОБА_1 , яка відповідно до наявної бази даних:

29.04.2021 року об 11-55 год. здійснила виїзд з контрольованої території України до території Російської федерації через пункт пропуску «Мілове»;

13.07.2021 року об 11-58 год. здійснила в`їзд до контрольованої території України з тимчасово окупованої території України через контрольний пункт в`їзду-виїзду «Станиця Луганська».

Крім того, вищевказані обставини щодо в`їзду-виїзду ОСОБА_1 підтверджується копією витягу інформації з підсистеми «Ризик» КАІС ПК «Гарт-1» відносно ОСОБА_1 в період правопорушення з 29.04.2021 року по 13.07.2021 року.

Також як вбачається із вищевказаного рапорту, своїми діями ОСОБА_1 здійснила в`їзд до тимчасово окупованої території України поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду без проходження контролю в`їзду-виїзду, тобто порушила п. 3 та п. 21 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 року №815.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 13.07.2021 року, вона 29.04.2021 року об 11-55 год. з контрольованої території України до Російської Федерації через пункт пропуску Мілове, а 29.04.2021 року близько 15-00 год. потрапила з контрольованої території України до тимчасово окупованої території через пункт пропуску Ізварине. Також вона погодилась з тим, що вона вчинила правопорушення, та не вказала обставин, які змусили її порушити порядок в`їду-виїзду.

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 13.07.2021 року вона здійснила правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та визнала свою вину.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями, зазначеними у копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.06.2015 року №919-38637 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 .

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» вказано, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту пункту 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

Пункт 22-2 вищевказаного Порядку визначає, що у разі тимчасового припинення роботи режимної зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду пропуск осіб, транспортних засобів здійснюється невідкладно за наявності таких підстав гуманітарного характеру, зокрема:

- у разі повернення особи до місця свого проживання. Пропуск осіб здійснюється один раз протягом періоду дії рішення про тимчасове припинення роботи режимної зони контрольного пункту в`їзду-виїзду;

- наявність інших випадків, коли є підстава вважати, що ситуація потребує невідкладного перетину особою лінії розмежування у будь-якому напрямку з гуманітарних міркувань або з метою запобігання виникненню загрози життю та здоров`ю особи та/або порушенню її прав (зокрема у разі політичного переслідування особи на тимчасово окупованих територіях).

Пункт 4 вищевказаного Порядку вказує, що кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження і межі їх режимних та сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори визначаються та затверджуються відповідно до пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 року №1368. Відповідна інформація розміщується на офіційних веб-сайтах Міноборони, Адміністрації Держприкордонслужби, ДФС.

Згідно пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження та межі їх режимних і сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори у Донецькій і Луганській областях визначаються рішенням Командувача об`єднаних сил за пропозиціями Донецької і Луганської обласних військово-цивільних адміністрацій або військових адміністрацій (у разі їх утворення), погодженими з Мінреінтеграції.

Згідно із пунктом 1 Режиму функціонування контрольних пунктів в`їзду/виїзду через лінію розмежування в Донецькій та Луганській областях та порядку пропуску осіб, транспортних засобів та товарів (вантажів), затвердженого наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 року №861, пропуск осіб, транспортних засобів та товарів (вантажів) в контрольних пунктах в`їзду/виїзду (далі КПВВ) в Донецькій та Луганській областях через лінію розмежування здійснюється:

- в КПВВ «Мар`їнка» дорожній коридор «Донецьк Курахове»;

- в КПВВ «Новотроїцьке» дорожній коридор «Донецьк Маріуполь»;

- в КПВВ «Станиця Луганська» дорожній коридор «Станиця Луганська Щастя Новоайдар»;

- в КПВВ «Щастя» дорожній коридор «Луганськ Весела Гора Шастя -Новоайдар».

Згідно із ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду), якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зауважує, що в матеріалах справи містяться достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові. Зокрема, зі змісту детальних письмових пояснень позивача, а також зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 29.04.2021 року об 11-55 год. здійснила виїзд з контрольованої території України до території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове», 29.04.2021 року близько 15-00 год. здійснила в`їзд до тимчасово окупованої території України з території Російської Федерації на напрямку Донецьк Ізварине в районі Ізварине, а 13.07.2021 року здійснила в`їзд до контрольованої території України з тимчасово окупованої території України через контрольний пункт в`їзду-виїзду «Станиця Луганська». При цьому, до тимчасово окупованої території України з території Російської Федерації позивач потрапила в районі пункту пропуску «Ізварине» з подальшою метою потрапляння на тимчасово окуповану територію України, тобто через той пункт пропуску, який не визначено наказом командувача об`єднаних сил в якості пункту в`їзду/виїзду через лінію розмежування в Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення є доведеним. При цьому, письмові пояснення позивача в даному випадку не є звичайним визнанням вини з боку позивача. Зокрема, у своїх письмових поясненнях позивач детально описала час і напрямок свого руху під час в`їзду до тимчасово окупованої території України з території Російської Федерації поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду, що свідчить про достовірність письмових пояснень позивача та про те, що ці пояснення є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. Крім того, доказом правопорушення є письмовий рапорт відповідача та витяг інформації із підсистеми «Ризик» щодо перетину державного кордону ОСОБА_1 .

Крім того, позивач визнала детальні обставини правопорушення у своїй позовній заяві в порядку ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, обставини правопорушення взагалі не підлягають доказуванню.

Позивач ОСОБА_1 здійснюючи в`їзд на тимчасово окуповану територію України, повинна була розуміти, що виїзд з цієї території має відбуватися лише у визначеному законодавством порядку. Позивач не надала жодних доказів того, що вона здійснювала спроби виїзду або здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України у встановленому законодавством порядку, хоча відповідним наказом Командувача ОС визначено декілька пунктів, через які можливо здійснити виїзд з тимчасово окупованої території в Луганській та Донецькій областях.

Оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її скасування та для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Хорольський Ігор Володимирович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: начальник 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Бондаренко Валентин Валентинович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач: 3 прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (м. Лисичанськ) (Військова частина НОМЕР_1 ), місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, просп. Перемоги, б. 58; ідентифікаційний код юридичної особи в .

Суддя Ж. І. Кордюкова