Справа № 640/11196/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 640/11196/21

адміністративне провадження № К/9901/39389/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №640/11196/21 за позовом Офісу Генерального прокурора до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Офіс Генерального прокурора звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової A.M. від 30 березня 2021 року у виконавчому провадженні №63974669 про накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу в розмірі 5100,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що Офісом Генерального прокурора вчасно виконано рішення суду про поновлення позивача на посаді у виконавчому провадженні №63974669, про що повідомлено державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашову A.M. листом від 29 січня 2021 року за № 07/1/1-143вих-21 з доданими копіями зазначеного наказу та витягом з трудової книжки ОСОБА_1 . На думку позивача, постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач виконав судове рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року позов задоволено.

Судове рішення мотивоване тим, що наказом Генерального прокурора від 27 січня 2021 року № 89-ц на виконання судового рішення у справі №640/1219/20 ОСОБА_1 поновлено на попередній роботі, внесено відповідний запис до його трудової книжки та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. Суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав судове рішення у справі №640/1219/20 і підстави для накладення на нього штрафу відсутні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції обґрунтував своє рішення тим, що судовим рішення у справі № 640/1219/20, з приводу якого відповідачем здійснювалося виконавче провадження №63974669 ОСОБА_1 було поновлено на відповідній рівнозначній посаді, які він займав, в Офісі Генерального прокурора. Натомість, наказ Генерального прокурора від 27 січня 2021 року № 89, який видано на виконання вказаного судового рішення, не містить відомостей про поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді саме в Офісі Генерального прокурора. Суд зазначив, що позивач поновив ОСОБА_1 на посаді в Генеральній прокуратурі України, що не є належним виконанням судового рішення, а тому постанова відповідача про накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу в розмірі 5 100,00 грн є обґрунтованою та правомірною.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Суд відхиляє такі доводи, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики із зазначенням засадничих, раніше ґрунтовно недосліджуваних питань права, відповідь суду касаційної інстанції на які мала б надати уніфікованого тлумачення та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів правовідносин.

Поряд з цим, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду на які у касаційній скарзі посилається позивач та зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів констатує, що правовідносини та предмет спору у них є різними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

З огляду на вказане, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №640/11196/21 за позовом Офісу Генерального прокурора до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк