Справа № 200/3740/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року справа №200/3740/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 р. у справі № 200/3740/21 (головуючий І інстанції Куденков К.О., повне судове рішення складено 02.07.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не виключення з розрахунку коефіцієнту заробітної плати періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 01.01.2004 та 9 неповних місяців з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 31.08.2005 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 02.03.2021 без урахування заробітної плати з 01.07.2000 по 01.01.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 31.08.2005 (а.с. 1-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 47-49).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним та таким, що винесене з порушенням норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування зазначено, що період підприємницької діяльності з 01.07.2000 року по 01.01.2004 рік зі сплатою фіксованого податку не є страховим стажем, а лише зараховується до такого стажу, і тому не повинен враховуватись при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії. Для обчислення пенсії повинна бути наявною саме заробітна плата (дохід), тобто її фактичне нарахування чи отримання. Також зазначає, що доплати до мінімального страхового внеску за неповні місяці роботи з 01.09.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 31.08.2005 року позивачем не здійснювалися і страхові внески є меншими, ніж мінімальний страховий внесок на той період, тому врахування неповних місяців роботи до коефіцієнту заробітку є неправомірним в зв`язку із тим, що вказаною формулою не передбачено ділення заробітної плати застрахованої особи за неповний місяць на середню заробітну плату (дохід) в Україні за повний місяць (а.с. 54-56).

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 14 серпня 1997 року (а.с. 6-7).

Згідно з копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 позивач є пенсіонером, і отримує пенсію за віком (а.с. 8).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.07.2021 №27358427, ОСОБА_1 з 16.06.1998 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 42-45).

Позивач через ВЕБ-портал пенсійного фонду звернувся до УПФУ із заявою 02.03.2021 № ВЕБ-05815-Ф-С-21-017871 в якій просив усунути порушення допущені під час розрахунку розміру пенсії шляхом здійснення перерахунку, а саме виключити з розрахунку коефіцієнту заробітної плати період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 року по 01.01.2004, оскільки він як підприємець не укладав договір цивільного страхування, не був платником податку тобто 32%, а отже і не отримував ніякої заробітної плати та до 2004 року не був зареєстрований в управлінні пенсійного фонду як платник страхових внесків, оскільки це не було передбачено чинним у той період законодавством. Крім того, просив виключити з розрахунку коефіцієнту розміру заробітної плати 9 неповних місяців з вересня по грудень 2004 року, з квітня по серпень 2005 року (а.с. 34-35).

Листом УПФУ від 15.03.2021 № 0581-02-8/8070 на звернення ВЕБ-05815-Ф-С-21-017871 позивачу повідомлено про те, що його пенсійна виплата обчислена із заробітної плати за період роботи з 01.11.1991 по 30.10.1996 згідно з довідкою про заробітну плату № 1151 від 09.09.2009, видану ВАТ «ВК Шахта Красноармійська-Західна» і з 01.07.2000 по 31.08.2009 згідно з даними персоніфікованого обліку. Також зазначено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відображаються дані про сплату страхових внесків з липня 2000 року (а.с. 11).

Відповідно до копії звернення через Веб-портал Пенсійного фонду України позивач знову звернувся до УПФУ з заявою № ВЕБ-05815-Ф-С-21-019195 від 03.03.2021, в якій просив повідомити його які саме 41 місяць були виключені оптимізацією під час здійснення розрахунку коефіцієнту заробітної плати (а.с. 36).

Листом УПФУ від 17.03.2021 № 0581-02-8/8987 на звернення № ВЕБ-05815-Ф-С-21-019195 позивачу повідомлено про те, що кількість місяців, виключених оптимізацією - 41 місяць - з 01.12.2005 по 30.04.2009 (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

У спірних правовідносинах заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається не за формулою, передбаченою ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, а згідно з правилами, передбаченими ч. 3 ст. 40 указаного Закону.

Частиною 3 ст. 40 Закону № 1058-IV передбачено, що при обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою: З=П+Ч/Т, де З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); П - сума фактично сплаченого відповідного податку у розрахунку на відповідний місяць, у гривнях; Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від суми фактично сплаченого відповідного податку, чинний в межах відповідного періоду; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Згідно з п.3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Отже, до страхового стажу включаються спірні в межах цієї справи періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування.

Статтею 6 Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (далі - Указ № 727/98) було встановлено, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів), зокрема, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, доводи апелянта, що період підприємницької діяльності з 01.07.2000 року по 01.01.2004 рік зі сплатою фіксованого податку не є страховим стажем, а лише зараховується до такого стажу, і тому не повинен враховуватись при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, колегія суддів не приймає, оскільки у вказаний період відповідні внески до Пенсійного фонду України сплачувалися в складі єдиного податку, що звільняло особу від необхідності сплачувати відповідні внески окремим платежем.

Щодо доводів апелянта, що доплати до мінімального страхового внеску за неповні місяці роботи з 01.09.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 31.08.2005 року позивачем не здійснювалися і страхові внески є меншими, ніж мінімальний страховий внесок на той період, тому врахування неповних місяців роботи до коефіцієнту заробітку є неправомірним, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 і 4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, законодавство передбачає зарахування до стажу роботи неповних місяців роботи особи.

Абзац 3 частини 1 статті 40 №1058-IV передбачає, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, а також додаткові періоди, види яких визначені у другому реченні абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також абзацом 3 частини 1 статті 40 вказаного Закону передбачає, що до вищезазначених 60 календарних місяців страхового стажу можуть входити два види періодів:

- будь-які періоди незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону;

- будь-який період страхового стажу підряд.

Позивач має право самостійно визначити період страхового стажу, що виключається із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії. Таким періодом може бути виключно один проміжок часу, а не кілька окремих проміжків часу.

Оскільки позивач просить зробити перерахунок пенсії шляхом виключення періодів, що не йдуть підряд, а виокремлені вибірково, складаються з окремих місяців чи кількох місяців поспіль, перебувають упереміш з періодами страхового стажу, який пенсіонер не бажає виключати, але між цими періодами виключені періоди утворюють ряд страхового стажу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача, виключивши з періоду, за який враховується заробітна плата/дохід для обчислення пенсії, вибрані ним періоди.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2019 року справа № 591/2141/16-а.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 р. у справі № 200/3740/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 р. у справі №200/3740/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 16 листопада 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко