Справа № 320/1444/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1444/21 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК-Газпрогрес" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК-Газпрогрес" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області форми «ПС» № від 13.08.2020 із визначеними зобов`язаннями зі штрафних (фінансових) санкцій з акцизного податку в сумі 1 000 000 грн., та форми «ПМ» № від 13.08.2020 із визначеними зобов`язаннями зі штрафних (фінансових) санкцій з акцизного податку в сумі 60 000 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.06.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято наказ «Про проведення фактичних перевірок» № 875, відповідно до якого, працівникам управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання (об`єктів) згідно з додатком 1.

Відповідно до відомостей витягу з додатку №1 до наказу ГУ ДПС у Київській області від 30.06.2020 № 875 «Про проведення фактичних перевірок» перелік суб`єктів господарювання, які підлягають фактичним перевіркам у липні 2020 року, зазначено відомості про проведення фактичної перевірки ТОВ «АК-Газпрогрес» (; Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 68, АЗС) дата початку проведення перевірки 21.07.2020- 10діб.

Так, 21.07.2020 на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області № 875 від 30.06.2020 «Про проведення фактичних перевірок» та направлень на проведення перевірки від 21.07.2020 №485, № 486 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю «АК-Газпрогрес» () за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд.68, АЗС.

За результатами перевірки складено акт від 23.07.2020, який зареєстровано ГУ ДПС у Київській області за № 227/10-36-32-00-10/38168795, у висновках якого встановлено порушення ТОВ «АК-Газпрогрес» вимог п.п.230.1.1, п.230.1.2 п.п.230.1.3. п.230.1 ст. 230 ПК.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 13.08.2020, яким визначено штрафні (фінансові) санкції з акцизного податку в сумі 1 000 000 грн.;

- № від 13.08.2020, яким визначено штрафні (фінансові) санкцій з акцизного податку в сумі 60 000 грн.;

- № від 13.08.2020, яким визначено штрафні (фінансові) санкції з акцизного податку в сумі 112 000 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомлення-рішення ТОВ «АК-Газпрогрес» було подано до ДПС України скаргу від 22.09.2020 на податкові повідомлення-рішення від 13.08.2020 № , № , № .

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 22.12.2020 №35864/6/99-00-06-02-05-06, ДПС України скасувало податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13.08.2020 № та залишило без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № , № .

Не погодившись з такими рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що фактична перевірка ТОВ «АК-Газпрогрес» була проведена за присутності особи, якій пред`явлені всі визначені чинним законодавством документи.

ТОВ «АК-Газпрогрес» не було зареєстровано акцизний склад за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 68. При цьому, в ході судового розгляду справи судом не спростовано ту обставину, а факт помилкового зазначення в заяві про реєстрацію акцизного складу адреси місцезнаходження акцизного складу « 58» не спростовує вини ТОВ «АК-Газпрогрес» щодо несвоєчасної реєстрації акцизного складу за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 68.

Також суд вказав, що законодавством регламентовано обов`язок розпорядників акцизних складів обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється господарська діяльність з відповідним підакцизним товаром - паливом витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, та зареєструвати їх у відповідному Єдиному державному реєстрі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Щодо підстав для проведення перевірки.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК ПК контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК.

За приписами пункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пункт 81.1. статті 81 ПК визначає перелік документів за умови пред`явлення або надіслання посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом.

Цією ж нормою визначено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до висновку, сформульованого Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу відповідача перевірка була призначена відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів га пального відповідно до України підставу для проведення перевірки. У наказі ньому вказано про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання згідно з додатком №1, який є невід`ємною частиною наказу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пред`явлення уповноваженому представнику ТОВ «АК-Газпрогрес» до перевірки наказу від 30.06.2020 №875 «Про проведення фактичних перевірок» та витягу з Додатку № 1 до наказу ГУ ДПС у Київській області від 30.06.2020 №875 «Про проведення фактичних перевірок» не відповідає нормам чинного законодавства.

У витязі з додатку до наказу зазначено, що період діяльності, який перевіряється, визначається відповідно до статті 102 ПК.

Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відтак, посилання відповідача на статтю 102 ПК з метою визначення періоду діяльності позивача, який охоплюється предметом перевірки, є достатнім для ідентифікації цього періоду.

Посилання позивача на неправомірність пред`явлення витягу з додатку, який до того ж не містить окремих реквізитів згідно Інструкції з діловодства, колегія суддів відхиляє як такі, що свідчать про формальні недоліки, які не можуть бути покладені в основу висновку про неправомірність проведення спірної перевірки.

У світлі викладеного, суд першої інстанції вірно послався на правову позицію Верховного Суду, що викладена, окрім інщих, у постанові 04.03.2021 по справі № 803/1171/17 та полягає у тому, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати спірну перевірку неправомірною.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 13.08.2020.

ТОВ «АК-Газпрогрес» здійснює свою діяльність за адресою Київська область, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 68.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № від 13.08.2020 слугувало те, що за зазначеною вище адресою підприємством не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено вимоги п.п.230.1.1 п.230.1 ст. 230 ПК.

Відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК платником акцизного податку є особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

У свою чергу, за змістом підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК платниками акцизного податку є: особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.

Підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК, передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до пункту 230.1 статті 230 ПК акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Згідно із підпунктом «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до підпункту 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Згідно підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 ПК платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до пункту 22 підрозділу 5 розділу XX ПК суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до І липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 (далі - Порядок №408), суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 р., зобов`язані до 1 липня 2019 р. зареєструватися, як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Згідно пункту 6 Порядку №408 реєстрація платника акцизного податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочих дні до початку ввезення на митну територію України або до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів (далі - заява), форма якої затверджується Мінфіном.

На підставі заяви, що подається для реєстрації особи як платника акцизного податку, здійснюється одночасно реєстрація акцизних складів такого платника.

У разі введення в експлуатацію нових акцизних складів після реєстрації особи як платника акцизного податку платник акцизного податку - розпорядник акцизного складу подає заяву з відміткою про реєстрацію акцизного складу.

Заява складається та подається до контролюючого органу за основним місцем обліку особи як платника податків з використанням засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг.

Згідно пункту 128-1.2 статті 128 ПК відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечено учасниками справи, згідно відомостей ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (переоформлення) реєстраційний номер: 1900473, ТОВ «АК-Газпрогрес» має право на роздрібну торгівлю пальним за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 68, АЗС, термін дії з 26.07.2019 по 26.07.2024.

Водночас, згідно заяви ТОВ «АК-Газпрогрес» про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 28.06.2019 поданої до контролюючого органу, позивачем зазначено у вказаній заяві про місцезнаходження акцизного складу ТОВ «АК-Газпрогрес» - резервуар 16 за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 58.

Як вказує позивач, при поданні вказаної заяви бухгалтером підприємства було допущено помилку щодо місцезнаходження акцизного складу та вказано Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 58, замість 68.

Вказану помилку було виявлено у ході проведення спірної перевірки, у зв`язку із чим позивачем 23.07.2020 подано заяву із вірно вказаною адресою акцизного складу. Про прийняття цієї заяви свідчать наявні в матеріалах справи квитанції №№1, 2.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що факт помилкового зазначення в заяві про реєстрацію акцизного складу адреси місцезнаходження акцизного складу Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 58 не спростовує вини ТОВ «АК-Газпрогрес» щодо несвоєчасної реєстрації акцизного складу за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 68.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що об`єктивною стороною порушення за пунктом 128-1.2 статті 128 ПК є саме відсутність, а не несвоєчасність реєстрації акцизних складів. Станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13.08.2020 акцизний склад позивача за вірною адресою згідно вимог пункту 6 Порядку №408 вже був зареєстрований.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, покладення на позивача відповідальності за пунктом 128-1.2 статті 128 ПК у зв`язку із несвоєчасною реєстрацією складу є неправомірним. Окрім того, оскільки позивач не мав намір приховати місцезнаходження спірного складу, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку притягнення до відповідальності за допущену технічну помилку у цифрі номеру будинку в одній із поданих позивачем заяв є надто суровим заходом, який ґрунтується на надміру формальному трактуванні обставин справи та норм матеріального права.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від № від 13.08.2020.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 13.08.2020.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № від 13.08.2020, слугувало те, що за адресою фактичного провадження діяльності ТОВ «АК-Газпрогрес» не обладнані рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів 2 резервуари та відповідно не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Також не зареєстровані у зазначеному реєстрі 1 (один) витратомір-лічильник паливо-роздавальної колонки, чим порушено вимоги п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК.

Згідно пункту 230.1.2 статті 230 ПК акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 128-1.1. статті 128-1 ПК необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Позивачем не спростовано факту того, що станом на час проведення перевірки 2 резервуари не обладнані зареєстрованими рівнемірами-лічильниками, а 1 витратомір-лічильник паливо-роздавальної колонки не було зареєстровано.

Доводи скаржника про те, що встановлення витраторів-лічильників та рівнемірів-лічильників для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану є правом, а не обов`язком, колегія суддів відхиляє як безпідставні та такі, що не відповідають положенням пункту 230.1.2 статті 230 ПК. Додаткове право на встановлення рівнемірів-лічильників скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану стосується всіх введених в експлуатацію стаціонарних резервуарів, розташованих на акцизному складі. Таке право не відміняє обов`язок обладнання та реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня товарів (продукції) у резервуарі кожного місця відпуску пального наливом з акцизного складу.

Посилання позивача на неможливість встановлення та реєстрації спірних лічильників з огляду на запроваджені карантинні обмеження, колегія суддів відхиляє, оскільки достовірних доказів того, що саме запровадженні обмеження вплинули на затримку встановленні спірних лічильників, надано не було. Окрім того, наведене не є виправданням нездійснення реєстрації позивачем 1 витратоміра-лічильника паливо-роздавальної колонки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № від 13.08.2020.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК-Газпрогрес" задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № від 13.08.2020 про визнання податкових зобов`язань зі штрафних (фінансових) санкцій з акцизного податку в сумі 1 000 000 грн.

У скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АК-Газпрогрес" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № від 13.08.2020 про визнання податкових зобов`язань зі штрафних (фінансових) санкцій з акцизного податку в сумі 1 000 000 грн.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Є.В. Чаку

Повний текст постанови складений 12.11.2021.