Справа № 500/5091/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5091/21

15 листопада 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправною відмову відповідача щодо не зарахування періоду роботи в повному обсязі в колективному сільськогосподарському підприємстві "Верховина" (далі - КСГП "Верховина") в період за 1988 рік, 1990 рік, з 1992 року по 1997 рік, з 1998 по 2000 рік до страхового стажу;

здійснити перерахунок пенсії з дня відмови, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві "Верховина": з 02.11.1988 по 31.12.1988 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 20 днів; з 01.01.1990 по 31.12.1990 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 6 місяців 15 днів; з 01.01.1992 по 31.12.1992 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 1 місяць 13 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 1 місяць 25 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 1 місяць 17 днів; з 01.01.1995 по 31.12.1995 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 1 місяць 18 днів; з 01.01.1996 по 31.12.1996 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 6 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 21 день; з 13.06.2000 по 31.12.2000 повний календарний рік, із врахуванням зарахованих 6 місяців 19 днів; повний календарний 1998 та 1999 роки; з 01.01.2000 по 10.02.2000.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 10.07.2009 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано не всі періоди, зокрема протягом 1988, 1990, з 1992 по 2000 років в повному обсязі роботи в КСГП "Верховина". Відповідачем не доведено, що позивач як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а тому період роботи у колгоспі слід враховувати повністю незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв чи виконання встановленого мінімуму трудової участі.

За таких обставин, позивач вважає за можливе здійснення розрахунку його трудового стажу за записами, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 , враховуючи також те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не оспорюється його праця в колгоспі, а не зарахування відповідачем до стажу роботи всього періоду роботи в колгоспі з підстав не виконання встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі та через відсутні дані про кількість відпрацьованих трудоднів є безпідставним, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 16.09.2021 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до поданої довідки, виданої ПАП "Верховина", за 1988, 1990 та з 1992 по 1997 роки позивач не виконав встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі, тому при обчисленні стажу за ці роки враховано час роботи за фактичною тривалістю. Період роботи з 1998 по 2000 роки не враховано до загального страхового стажу, оскільки у представленій довідці позивачем відсутні дані про кількість відпрацьованих трудоднів за цей період. Відтак, позивачу було надано обгрунтовану відповідь щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів роботи в КСГП "Верховина" за 1988, 1990, з 1992 по 2000 роки згідно записів його трудової книжки. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.10.2021 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 11.11.2021, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у відповідності до ч.3 ст.194 КАС України ухвалено розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів щодо вимог зазначених у заяві про уточнення позовних вимог від 11.11.2021.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 20.01.1975 ОСОБА_1 протягом трудової діяльності працювала на різних посадах, зокрема з 02.11.1988 по 10.02.2000 в КСГП "Верховина" (а.с.16-17).

Відповідно до довідки ПАП "Верховина", виданої ОСОБА_1 , вона перебувала членом колгоспу з 02.11.1988 по 10.02.2000 з відомостями про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві із встановлених 180 вироблених трудоднів: у 1988 році - 20, у 1989 році - 188, у 1990 році - 163, у 1991 році - 364, у 1992 році - 38, у 1992 році - 46, у 1993 році - 38, у 1994 році - 43, у 1995 році - 6, у 1996 році - 17 (а.с.39-40).

Також на підставі особових рахунків за 1988-1993 роки, ПАП "Верховина" видано довідку про заробіток ОСОБА_1 для обчислення пенсії (а.с.41).

З 10.07.2009 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії відповідачем проведено розрахунок стажу, до якого період роботи ОСОБА_1 в КСГП "Верховина" враховано не в повному обсязі: з 02.11.1988 по 31.12.1988 зараховано 20 днів; з 01.01.1990 по 31.12.1990 - 6 місяців 15 днів; з 01.01.1992 по 31.12.1992 - 1 місяць 13 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993 - 1 місяць 25 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994 - 1 місяць 17 днів; з 01.01.1995 по 31.12.1995 - 1 місяць 18 днів; з 01.01.1996 по 31.12.1996 - 6 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997 - 21 день (а.с.18).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перерахунок пенсії (а.с.12), за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 04.03.2021 №890-791/Б-02/8-1900/21 повідомлено, що відповідно до поданої довідки, виданої ПАП "Верховина", за 1988, 1990 та з 1992 по 1997 роки не виконано встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі, тому при обчисленні стажу за ці роки враховано час роботи за фактичною тривалістю. Період роботи з 1998 по 2000 роки не враховано до загального страхового стажу, оскільки у представленій довідці відсутні дані про кількість відпрацьованих трудоднів за цей період (а.с.13).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

З матеріалів справи видно, що у відповідності до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 20.01.1975 та довідок ПАП "Верховина" ОСОБА_1 з 02.11.1988 по 10.02.2000 працювала в КСГП "Верховина".

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу весь період роботи в колгоспі, відповідач послався на те, що відповідно до поданої довідки, виданої ПАП "Верховина", за 1988, 1990 та з 1992 по 1997 роки позивач не виконав встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі, тому при обчисленні стажу за ці роки враховано час роботи за фактичною тривалістю.

Так, зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області до страхового стажу позивача період його роботи в колгоспі за 1988, 1990 та з 1992 по 1997 роки здійснено пропорційно відпрацьованим вихододням з врахуванням записів довідки ПАП "Верховина".

Проте врахування часу роботи за фактичною тривалістю можливо лише якщо член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві лише без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні відомості про невиконання позивачем як членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Період ж роботи з 1998 по 2000 роки відповідачем не враховано до загального страхового стажу позивача, оскільки у представленій довідці ПАП "Верховина" відсутні дані про кількість відпрацьованих трудоднів за цей період.

Однак позивач як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17, у постановах від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, 20.02.2020 у справі № 607/14316/16-а, №171/1900/16-а, від 27.04.2020 у справі №648/1613/17, які суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд наголошує, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 02.11.1988 по 10.02.2000 в КСГП "Верховина" в повному обсязі та необхідність захисту порушеного права позивача, виходячи з повноваження суду, визначеного ст.245 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період, з урахуванням самостійно зарахованого, та, у зв`язку зі збільшенням страхового стажу, здійснити перерахунок пенсії з дня відмови пенсійного органу, про що просить позивач, тобто 04.03.2021.

Натомість, період з 13.06.2000 по 31.12.2000 згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 зарахований відповідачем повністю, що становить 6 місяців 19 днів, а тому такий не є спірним, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 454,00 грн. згідно квитанції №28 від 10.08.2021 на суму 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.8).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи з 02.11.1988 по 10.02.2000 в колективному сільськогосподарському підприємстві "Верховина" в повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві "Верховина": з 02.11.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих 20 днів; з 01.01.1990 по 31.12.1990, з урахуванням зарахованих 6 місяців 15 днів; з 01.01.1992 по 31.12.1992, з урахуванням зарахованих 1 місяць 13 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих 1 місяць 25 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих 1 місяць 17 днів; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих 1 місяць 18 днів; з 01.01.1996 по 31.12.1996, з урахуванням зарахованих 6 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих 21 день; з 01.01.1998 по 10.02.2000; та здійснити перерахунок пенсії, у зв`язку зі збільшенням страхового стажу з 04.03.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, будинок 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.