Справа № 120/13743/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

15 листопада 2021 р. Справа № 120/13743/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Бошкова Юлія Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації; Вінницької обласної державної адміністрації

про: визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації; Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 26.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин, які могли б бути визнані судом поважними для поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів, які б підтверджували те, що позивач дізнався про порушення своїх прав протягом шестимісячного строку до моменту звернення до суду.

09.11.2021 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Обґрунтовуючи наявність підстав для поновлення строку, представник позивача вказує, що у встановлений законом строк позивач не зміг подати позовну заяву про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії та був позбавлений права на ефективний захист та відновлення порушених прав через діючі карантинні обмеження.

Сторона позивача також звертає увагу суду на те, що позивач проживає в сільській місцевості та є особою похилого віку, має інвалідність III групи, а, отже, перебуває в зоні особливого ризику ураження коронавірусом, а тому хвороба СОVID-19 та карантин дійсно стали перешкодою для позивача звернутися своєчасно за кваліфікованою допомогою адвоката для підготовки позовної заяви з дотриманням встановлених до неї вимог закону для захисту свого порушеного права на визначення йому статусу учасника ядерних випробувань в судовому порядку.

Також вказано, що позивач часто хворіє та в 2020 ропі неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.06.2020 та консультаційним висновком спеціаліста від 30.01.2020.

Визначаючись щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Крім того, поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Відповідно до прохальної частини позову позивач просить визнати дії Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації і Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї Вінницької обласної державної адміністрації, які полягають у відмові у визначенні ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (учасника ядерних випробувань) та відмові у видачі посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій протиправними.

Як зазначалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивач неодноразово звертався до відповідачів з метою отримання статусу учасника ядерних випробувань. У свою чергу, Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації листом від 24.09.2018 №14-С-1680-1 повідомляв позивача про те, що ОСОБА_1 не надано відповідних документів, які б підтверджували безпосередню участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Окрім того, у листі від 01.09.2020 №06-4568 відповідач зазначив, що відповідно до протоколу Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї Вінницької обласної державної адміністрації (далі - Комісія облдержадміністрації) від 16.12.2019 № 17 на підставі наданих документів ОСОБА_1 відмовлено у визначені статусу учасника ядерних випробувань та в черговий раз повідомлено, що його справа може бути розглянута Комісією облдержадміністрації повторно в разі надання довідки про безпосередню участь у випробуваннях ядерної зброї чи у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або висновку міжвідомчої експертної про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з відповідною аварією.

У подальшому позивач повторно звернувся із запитом на "гарячу лінію" Департаменту соціальної та молодіжної політики, у відповідь на який сторона відповідача листом від 14.09.2021 №06.1-14-5166 повідомила, що 16.12.2019 на засіданні Комісії облдержадміністрації було розглянуто подані ним документи та відповідно до протоколу від 16.12.2019 №17 відмовлено у визначенні статусу учасника ядерних випробувань.

Окрім того, у такому листі вказано, що про результати розгляду справи позивача повідомлено листом від 23.12.2019 №06-7569.

Відтак, суд наголошує що предмет даного позову безпосередньо пов`язаний з відмовою відповідача, яка викладена у протоколі Комісії облдержадміністрації від 16.12.2019 №17, у свою чергу, отримання всіх подальших відповідай на звернення позивача не пов`язано з момент коли останній повинен був дізнатись про порушення своїх прав. При цьому позивачем не вказується про те, що він не знав про наявність відповідної відмови відповідача та причини з яких останній не звертався до суду протягом майже двох років з моменту відмови у наданні статусу учасника ядерних випробувань.

Водночас усі доводи представника позивача зводяться до запровадження на території України карантину, який став перешкодою для своєчасно звернення ОСОБА_1 до суду.

Так, пункт 3 розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України, який визначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до пункту 2 Закону України № 731-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, з набранням чинності Законом України № 731-IX продовження процесуального строку, встановленого КАС України, у тому числі строку для подання позовної заяви, здійснюється судом за заявою учасника справи і лише у випадку, якщо неможливість вчинення певної процесуальної дії у визначений строк зумовлена карантинними обмеженнями.

З наведеного слідує, що право учасника справи на продовження процесуального строку з підстав, передбачених цим Законом, не є абсолютним, і особа, яка звертається до суду з відповідним клопотанням, повинна належним чином обґрунтувати наявність цих підстав. При цьому, заява про поновлення процесуального строку з підстав, встановлених Законом України №731-IX, має містити обґрунтування щодо того, які саме карантинні обмеження унеможливлюють вчинення учасником справи певної процесуальної дії.

Так, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, має інвалідність ІІІ групи та часто хворіє. На підтвердження таких обставин надано виписку з особової карти амбулаторного хворого, у якій зазначено, що позивач з 16.06.2020 по 30.06.2020 перебував у стаціонарі та консультативний висновок спеціаліста (психіатра) від 30.01.2020.

Однак такі доказі підтверджують перебування ОСОБА_1 на лікуванні лише в період з 16.06.2020 по 30.06.2020, у свою чергу, жодних інших доказів, які б підтверджували наявність непереборних перешкод, які створені саме карантинними обмеженнями, для звернення до суду із позовною заявою в межах визначеного законом строку стороною позивача не надано.

При цьому представником позивача не наведено доводів з приводу того, які саме карантинні обмеження та яким чином унеможливили звернення позивача до суду із позовною заявою. При цьому суд повторно звертає увагу, що позивач звернувся до суду після спливу майже 2 років з моменту отримання листа відповідача від 23.12.2019 №06-7569.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішеннях від 20.05.2010 в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, суд доходить висновку, про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, що є підставою для повернення позовної заяви.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Керуючись ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації; Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна