Справа № 520/8684/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р. Справа № 520/8684/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Король Д.О.,

за участі представника відповідача, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, - Маслоша С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, з участю третьої особи: Міністерства внутрішніх справ України в частині стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2018 року звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - «ГУ МВС України в Харківській області» (м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5), Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - «Харківський РВ ГУ МВС України в Харківській області»), Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - «ГУ НП в Харківській області»), третя особа: Міністерство внутрішніх справ України (далі - «МВС України»), в якому просив: визнати незаконним звільнення дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 /М-131385/ з 17 серпня 2018 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (скорочення штатів) та скасувати наказ про його звільнення; поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області; зобов`язати ГУ МВС України в Харківській області та ГУ НП у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 жовтня 2015 року і прийняти його на службу в органи Національної поліції в Харківській області за аналогічною посадою, що заміщується у відповідності до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (враховуючи невиконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі №820/11676/15 щодо поновлення ОСОБА_1 на публічній службі); зобов`язати ГУ МВС України в Харківській області, Харківський РВ ГУ МВС України в Харківській області сплатити податки, збори та інші обов`язкові платежі з грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, нарахованого ОСОБА_1 за період з 6 листопада 2015 року до дня поновлення на роботі; стягнути з ГУ МВС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 448133,09 грн.; допустити виконання судового рішення до негайного виконання в частині поновлення на посаді і стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах виплат за один місяць.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 23 січня 2019 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (апеляційне провадження №5140/19), позов задовольнив частково: скасував наказ ГУ МВС України в Харківській області від 17 серпня 2018 року №73 о/с про звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області; зобов`язав ГУ МВС України в Харківській області розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 22 жовтня 2015 року з прийняттям відповідного рішення; поновив ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області; стягнув з ГУ МВС України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2018 року до 23 січня 2019 року; звернув до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах виплат за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.09.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2018 року до 23 січня 2019 року скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року залишено без змін.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі №520/8684/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України, про поновлення на посаді й зобов`язання вчинити дії в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.08.2018 року по 23.01.2019 року у розмірі 6484,02 грн. В іншій частині позову щодо стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року по справі № 520/8684/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року прийнято до провадження адміністративну справ. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не прибув, просив суд проводити судове засідання без його участі.

Представник відповідача, ГУМВС України в Харківській області, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Харківський окружний адміністративний суд постановою від 18 травня 2016 року у справі № 820/11676/15 адміністративний позов задовольнив частково. Скасував наказ ГУ МВС України в Харківській області від 5 листопада 2015 року № 594 о/с; поновив позивача на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області. В частині поновлення на посаді позивача постанову суду звернуто до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 15 листопада 2016 року скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні адміністративного позову про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з прийняттям в цій частині нової постанови про стягнення з ГУ МВС України в Харківській області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 2364,57 грн. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року залишено без змін.

Наказом Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області від 07 червня 2016 року № 15 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області з 06 листопада 2015 року, що підтверджується записом у послужному списку позивача.

Згідно з витягом з наказу ГУ МВС України в Харківській області від 17 серпня 2018 року №73 о/с, позивача повторно звільнено у запас Збройних Сил України з 17 серпня 2018 року.

Не погодившись з правомірністю повторного звільнення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 23 січня 2019 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (апеляційне провадження №5140/19), позов задовольнив частково: скасував наказ ГУ МВС України в Харківській області від 17 серпня 2018 року №73 о/с про звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області; зобов`язав ГУ МВС України в Харківській області розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 22 жовтня 2015 року з прийняттям відповідного рішення; поновив ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області; стягнув з ГУ МВС України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2018 року до 23 січня 2019 року; звернув до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах виплат за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Верховний Суд постановою від 24 вересня 2019 року скасував рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в частині стягнення з ГУ МВС України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2018 року до 23 січня 2019 року і направив справу в цій частині на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року залишено без змін.

Верховний Суд у вищевказаній постанові дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, скасовуючи спірний наказ ГУ МВС України в Харківській області від 17 серпня 2018 року №73 о/с в частині звільнення позивача із займаної посади, зобов`язали ГУ МВС в Харківській області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, проте без визначення його конкретного розміру. Крім того, за змістом постанови Верховного Суду, суди не надали правової оцінки тому, що позивач фактично не був допущений на робоче місце і не розглянули вимоги позивача про нарахування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період від першого звільнення до поновлення на посаді за рішенням суду.

Верховний Суд також наголосив на необхідності суду першої інстанції визначити конкретний розмір суми коштів, яку належить стягнути на користь позивача за період з 17 серпня 2018 року до 23 січня 2019 року та мотивувати своє (скасоване) рішення в частині тієї суми коштів, у стягненні якої було відмовлено (за період з 07 листопада 2015 року до 16 серпня 2018 року).

За наслідками (нового) розгляду справи Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 09 вересня 2020 року позов задовольнив частково. Стягнув з ГУ МВС України у Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2018 року по 23 січня 2019 року у розмірі 6484,02 грн. В іншій частині позову щодо стягнення з ГУ МВС України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 березня 2021 року залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанції подав касаційну скаргу в якій ОСОБА_1 просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по 16 серпня 2018 року і з 17 серпня 2018 року по 23 січня 2019 року на загальну суму 487421,48 грн.

Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року по справі № 520/8684/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд у вищевказаній постанові дійшов висновку, що з описаних у цій справі обставин колегія суддів вважає, що для визначення середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) як розрахункової величини для нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосуванню підлягають положення абзацу третього пункту 4 Порядку № 100, до яких відсилають положення абзацу 4 пункту 2 Порядку № 100.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з абзацами 1, 3, 4 пункту 2 Порядку № 100 (в редакції, яка діяла на дату спірних правовідносин) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Порядку № 100 в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

В постанові від 11.08.2021 року Верховний Суд зазначив, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу потрібно нараховувати виходячи із установленого йому посадового окладу за посадою дільничний інспектор міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) ГУ МВС в Харківській області (п.п. 63, 65 Постанови).

Відповідно до листа Головного управління МВС України в Харківській області від 30.09.2021 року №3975/119-29/01-2021 посадовий оклад позивача станом на 06.11.2015 року становив 650 грн. (наказ ГУ МВС в Харківській області №228 о/с від 26.06.2013 року).

Відповідно до вказаного листа ГУ МВС в Харківській області сума коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6484,02 грн., яка підлягала стягненню з відповідача за рішення Харківського окружного суду по справі 520/8684/18 від 09.09.2020 року сплачена не була у зв`язку із відсутністю фінансування. Вказане також підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

Пунктом 5 Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Отже середньоденна заробітна плата позивача становить 21,31 грн. (650 грн. (посадовий оклад) х 2 (останні два місяця роботи)/61(кількість календарних днів за останні два місяця роботи)).

Таким чином для розрахунку середнього заробітку позивача, що підлягає стягненню з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) з урахуванням висновків Верховного Суду в постанові від 11.08.2021 року необхідно помножити середньоденну заробітну плату позивача на кількість днів вимушеного прогулу (21,31 грн. х 159 календарних днів = 3388 (три тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 29 коп.)

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають часовому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, з участю третьої особи: Міністерства внутрішніх справ України в частині стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (в особі Ліквідаційної комісії) (, адреса: вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3388 (три тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 29 коп.

В задоволенні іншої частин позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2021 року.

Суддя Шевченко О.В.