Справа № 278/3122/21
Суддя: Татуйко Є. О.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 278/3122/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Татуйка Є.О. за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №615659 від 6.09.2021 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Прийняте рішення позивач вважає незаконним з огляду на те, що фіксування швидкості відповідачем здійснювалося в ручному режимі, технічний прилад знаходився в руках працівника поліції, на автодорозі, де відповідач фіксував швидкість руху автомобіля, відсутній дорожній знак "5.70" ПДР, а також у зв`язку з ненаданням при винесенні спірної постанови позивачу необхідних доказів.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №615659 від 6.09.2021 року, складеної поліцейським роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області сержантом поліції Іванюхою С.В., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як зазначено у спірній постанові, 6.09.2021 року о 15 год. 28 хв., позивач керував транспортним засобом " Skoda Rapid" д.н.з. " НОМЕР_1 " на 8 км. автодороги Р18 населеного пункту с. Станишівка Житомирського району Житомирської області та порушила п. 12.4. ПДР України, рухаючись в населеному пункті зі швидкістю 74 км/год, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як зазначає позивач, їй у зазначений день, час та місці поліцейським надано вимогу зупиниться. Причиною зупинки слугувало порушення правил дорожнього руху у вигляді перевищення швидкості.

Відповідачем подано відзив на позов, яким вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. У зазначений день, час та місці поліцейським роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області сержантом поліції Іванюхою С.В., у зв`язку з перевищенням швидкості позивачем, яка керувала вказаним транспортним засобом, останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Після представлення, пояснення суті правопорушення, причин та підстав, а також перевірки документів, встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було роз`яснено позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та ст. 268 КУпАП.

Після винесення спірної постанови позивача було ознайомлено з її змістом.

Позивач відмовилася від отримання копії постанови та попросила відповідача направити таку поштою.

В якості доказу відповідачем до відзиву на позов долучено фото та відео з приладу "TruCam LTI 20/20" (серійний номер ТС000632), яким було зафіксовано порушення правил дорожнього руху позивачем.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Органи Національної поліції у відповідності до ст. 222 КУпАП розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у Постанові від 18.02.2020 року справі № 524/9827/16-а вказав, що ненадання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливості скористатися допомогою адвоката є порушенням прав такої особи, а також порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд касаційної інстанції в своїй постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а зауважив, що порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до листа ДП "Укрметртестстандарт" від 01.10.2019 №22-38/49 вимірювач "ТruCam" відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач "ТruCam" також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Правопорушення, вчинене позивачем, було встановлено відповідачем під час виконання своїх службових обов`язків, про що останній розглянув дану справу та виніс відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №615659 від 6.09.2021 року, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Аміністративне стягнення, накладене на позивача в розмірі згідно санкцій відповідної статті КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення та всім обставинам справи, застосоване таке з метою виховання особи, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Надані відповідачем фото та відео матеріалів фіксації порушення ПДР спростовують обставини, якими позивач обґрунтовує адміністративний позов. Як вбачається з наданих відповідачем відеоматеріалів адміністративного правопорушення, основними аргументами позивача, яким остання обґрунтовувала незаконність спірної постанови під час її винесення, були: фіксування швидкості керованого позивачем автомобіля здійснювалося відповідачем в ручному режимі, технічний прилад знаходився в руках працівника поліції, про що остання неодноразово просила зазначити в постанові, а також те, що відповідач не надав змоги позивачу ознайомитися з постановою, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості надати письмові пояснення.

З наданих відповідачем відеоматеріалів вбачається, що відповідач належним чином ознайомив позивача зі спірною постановою, остання відмовилася від підпису в постанові та просила відповідача направити таку постанову їй поштою.

Так само спростовується посилання позивача на те, що на автодорозі, де відповідач фіксував швидкість руху керованого позивачем автомобіля, відсутній дорожній знак "5.70" ПДР, оскільки цей же знімок містить координати, а позивач не заперечував, що рухався в населеному пункті "Станишівка". Крім цього, відповідачем до відзиву долучені відповідні фото вказаного дорожнього знаку ПДР.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Викладені у позовній заяві підстави для поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суд вважає обґрунтованими та поважними, а тому строк на оскарження спірної постанови суд поновлює.

Отже, доводи позивача, викладені нею в адміністративному позові, про те, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовуються дослідженими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а також відсутністю доказів зі сторони позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними та свідчать про законність прийнятого ним рішення стосовно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, за вчинене останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 243 - 247 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити позивачу строк для звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин.

В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 15 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Євген Татуйко