Справа № 343/1746/21
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1746/21
Провадження №: 2-а/0343/33/21
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/1746/21 за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову серії БАВ № 552960 від 12.09.2021, винесену капралом поліції РПП ВП № 1 (м. Долина) Шаюком Є.А., про визнання його винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень та стягнути з відповідача на його користь вартість оплаченого судового збору в сумі 454 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2021 року відносно нього капралом поліції РПП ВП № 1 (м. Долина) Шаюком Є.А. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 552960 про визнання його винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Відповідно до неї, він 12.09.2021 о 1 годині 17 хвилин керував транспортним засобом Scoda Oktavia, н.з. НОМЕР_1 , та, виїжаючи з АЗС ОККО і здійснюючи маневр праворуч, не увімкнув правий покажчик повороту.

Із винесеною постановою не згоден та вважає її незаконною. Так, постанова про притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 268, 278, 279 КУпАП. Розгляду ж його справи як такої не було. Патрульний поліції зупинив його автомобіль, не представився, не назвав свою посаду, а одразу звинуватив його у вчиненні правопорушення. Поліцейський виніс постанову без вирішення його клопотань, без дослідження доказів та без заслуховування пояснень. Він також не ознайомив його з правами, які визначені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, до початку розгляду справи та не надав можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, чим грубо порушив вимоги ст. 278, 279 КУпАП.

Постанова серії БАВ № 552960 від 12.09.2021 не містить посилання на жодні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення, хоча обов`язок щодо збирання доказів покаладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. У ній не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, як це передбачено ст. 283 КУпАП.

Натомість, виїжджаючи з АЗС «ОККО», що розташована по вул. Антоновича, 54, він переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, ввімкнув покажчик повороту праворуч та здійснив маневр праворуч, тобто дотримався Правил дорожнього руху, що може підтвердити відеозапис з камер спостереження, які розташовані на території АЗС «ОККО».

У зв`язку з вищевикладеним постанову не можна вважати законною.

01 жовтня 2021 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свою позицію мотивує тим, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 12.09.2021 близько 1 год 17 хв у ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейський СРПП відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського ВП ГУНП в Івано-

Франківській області Шаюк Є.А. виявив автомобіль Шкода Октавія, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 . Останній, виїзджаючи з АЗС «ОККО», що в м. Долина по вул. Антоновича, 34, здійснюючи маневр праворуч, не увімкнув правий поворот, чим порушив п. 9.2 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зупинивши транспортний засіб, інспектор підійшов до автомобіля, належним чином

представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити

посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового

страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачу його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, заслухано його пояснення та, відповідно до вимог ст. 278, 279 КУпАП, розглянуто справу і винесено постанову серії БАВ № 552960 від 12.09.2021.

Після складання постанови її зміст було оголошено водієві, а копію вручено під розписку на місці вчинення правопорушення.

Розглядаючи дану справу, інспектор з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню, заслухав пояснення водія, оцінив докази. Тобто інспектор поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Від відповідача відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області відзиву на позов до суду не надходило.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтимав, просив його задовольнити з підстав, викладених у його позовній заяві.

В останньому судовому засіданні, яке було проведено у режимі відеоконференції, під час судових дебатів ОСОБА_1 вкотре звернув увагу суду на неправомітрність винесення відносно нього оскаржуваної постанови. Будь-яких доказів його винуватості відповідачами не надано, працівники поліції, які заявлені як свідки, на виклики суду для дачі показів не з`явилися, натомість ним надано відеозапис, який спростовує обставини, викладені у постанові, яку він оскаржує, тому наполягав на задоволенні позову.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні розписки та відмітки про наручне отримання рекомендованих повідомлень (а.с. 20, 44, 48, 55), причин неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Витребувано за клопотанням позивача в адміністрації АЗС «ОККО» відеозапис з камер спостереження.

17 вересня 2021 року надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, у якій він позов підтримав.

01 жовтня 2021 року від представника відповідача Головного управління НП в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов, а також клопотання про виклик свідків: інспектора Сачека Є.Е. та поліцейського Шаюка Є.А.

06 жовтня 2021 року направлено нагадування адміністрації АЗС «ОККО» про витребовуваний судом відеозапис з камер спостереження.

07 жовтня 2021 року до матеріалів справи долучено витребовуваний судом відеозапис.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05 листопада 2021 року від позивача поступило клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 08.11.2021 постановлено провести судове засідання у режимі відеоконференції.

Від сторін більше заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови серії БАВ № 552960 від 12.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 12.09.2021 о 01 год 17 хв у м. Долина по вул. Д.Галицького водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з АЗС «ОККО» і здійснюючи маневр праворуч, не увімкнув правий покажчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 510 гривень (а.с. 10).

ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с. 11).

За клопотанням позивача адміністрацією АЗС "ОККО" суду надано відеозапис з камер відеоспостереження, радіус огляду яких охоплює виїзд із заправки на вул. Д.Галицького, за 12 вересня 2021 року у проміжку часу з 1 години до 1 години 25 хвилин. При перегляді відеозапису встановлено, що на відеофайлі під номером 1000101 мається запис як 12.09.2021 у період часу з 1 год 17 хв 40 с - по 1 год 17 хв 42 с (на 2.09 хв відео) з АЗС "ОККО" виїжджав сірий автомобіль марки Skoda Оctavia під керуванням ОСОБА_1 , що підтвердив останній у судовому засіданні, який здійснив маневр праворуч з увімкненим зазделегідь покажчиком правого повороту. Будь-яких доказів відеофіксації, про яку йдеться в оскаржуваній постанові, суду не надано, до матеріалів адміністративної справи чи до відзиву на позов відповідачами не долучено. Працівники поліції на неодноразові виклики суду не з`явилялися, хоча про їх допит в якості свідків клопотав представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (а.с. 25). Позивач не заперечив проти їх допиту, а суд вживав заходи для їх виклику, направляючи повістки кур`єрською поштою (а.с. 43, 48, 50, 51).

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, підстав для визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Оцінка суду:

взявши до уваги пояснення позивача, відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними. суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У постанові серії БАВ № 552960 від 12.09.2021 зазначено, що ОСОБА_1 12.09.2021 о 01 год 17 хв у м. Долина по вул. Д.Галицького, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 , та виїжджаючи з АЗС «ОККО», здійснив маневр праворуч, не увімкнувши правий покажчик повороту.

У постанові вказано, що до неї додається відеофіксація. Однак в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд України у постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а наголосив на тому, що приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Будь-якого відеозапису, про який ідеться в оскаржуваній постанові та на якому зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на адресу суду від відповідача не надходило, хоча, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість на обґрунтування своїх позовних вимог, позивач заявив клопотання про витребування від адміністрації АЗС "ОККО" відеозапису з камер спостереження, на якому містяться записи з відеокамер з радіусом огляду виїзду із заправки на вул. Д.Галицького за 12 вересня 2021 року у проміжку часу з 1 години до 1 години 25 хвилин.

З наданого суду відеозапису встановлено, що 12.09.2021 у період часу з 1 год 17 хв 40 с по 1 год 17 хв 42 с (2.09 хв на відеозаписі під номером 1000101) з АЗС "ОККО" виїжджав сірий автомобіль марки Skoda Оctavia, під керуванням ОСОБА_1 , на що вказав останній у судовому засіданні під час перегляду відеозапису, який здійснював маневр праворуч з увімкненим покажчиком правого повороту. При цьому, покажчик повороту був увімкнений ще до зміни напрямку руху та не вимикався під час здійснення маневру повороту. Вказане спростовує зазначені в оскаржуваній постанові твердження про те, що ОСОБА_1 12.09.2021 о 01 год 17 хв при здійсненні маневру повороту не увімкнув покажчик повороту.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач на обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав жодних доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Його ж твердження про те, що поліцейський розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства та підставно виніс постанову є голослівними та жодним доказом не підтверджені.

При цьому суд зазначає, що окремо сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив відсутність складу адмінстративного правопорушення, поставленого у провину ОСОБА_1 , визнаючи протиправною та скасовуючи оскаржувану постанову, користаючись своїм правом на можливість вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимог позивача про визнання дій відповідача протиправними, в тому числі, заявлені до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління поліції в Івано-Франківській області, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведений перелік є вичерпним, у зв`язку з чим визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними чи протиправними не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому позов ОСОБА_1 у частині вимог про визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягає. Тим більше, у позовній заяві не конкретизовано чиї саме (кого з відповідачів) дії слід визнати протиправними та в чому полягає така протиправність.

Також суд приходить до висновку, що заявлені вимоги до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління поліції в Івано-Франківській області не підлягають до задоволення, оскільки відділення поліції є неналежним відповідачем за даним позовом, виходячи з нищевказаних норм законодавста.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП).

Тобто, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції, їх відділення діють від імені органів Національної поліції, а, отже, не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26.12.2019 № 724/716/16-а, відповідно до якого державні інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає до частково задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що, відповідно до змісту ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

До судових витрат позивач відносить сплачений ним судовий збір. Тому, враховуючи, що судовий збір сплачено в розмірі 454,00 грн, на підтвердження чого в матеріалах наявна квитанція № 19 від 13.09.2021 (а.с.14), беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, та з урахуванням ч. 3 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 227,00 грн (454,00 грн/2=227,00 грн), оскільки вимоги, заявлені до двох відповідачів, до одного з яких у задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ №552960 від 12.09.2021, винесену поліцейським РПП ВП №1 (м.Долина) Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Шаюком Євгеном Анатолійовичем, про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними, в тому числі, заявлених до Долинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області), відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі: відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, м. Долина, вул. Яворницького, 8 Калуського району Івано-Франківської області,

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 15, .

Рішення буде складено в повному обсязі до 15 листопада 2021 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Рішення складено в повному обсязі 15 листопада 2021 року.