Справа № 420/15802/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 90 від 14.06.2021 року про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо неповідомлення позивача про прийняте рішення відносно відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо не прийняття рішення по заяві позивача від 08.06.2021 року про перерахунок і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці, з 01.01.2021 року на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року № 251, виходячи з розміру посадового окладу працюючого на відповідній посаді судді (з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25 та зазначених у довідці доплат), починаючи з 01.01.2021 року.

Ухвалою суду від 03.09.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із посиланням на те, зокрема, що:

- 01 грудня 2015 року позивач вийшов у відставку з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці;

- 03 червня 2021 року позивач в П`ятому апеляційному адміністративному суді (який є правонаступником Одеського апеляційного адміністративного суду) отримав довідку за вихідним № 251 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021 року. Цю довідку позивач отримав у зв`язку зі змінами розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року);

- згідно цієї довідки змінився розмір посадового окладу діючого судді апеляційного суду і став 131375,00 гривень (з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25);

- вищевказану довідку позивач разом із заявою № 3036 від 08.06.2021 року (через відділ обслуговування громадян № 14 - сервісний центр, м. Одеса вул. Рішельєвська, 60, 65011) направив на адресу відповідача 2;

- проте більше місяця позивач ніякої відповіді про прийняте рішення по заяві не отримав. Тоді позивач, додатково, 21.07.2021 року на адресу відповідача 2 наказним листом направив додаткову заяву з вимогою терміново надати позивачу відповідь на заяву № 3036 від 08.06.2021 року. В цій заяві позивач звернув увагу відповідача 2 на порушення ним вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- на це звернення позивач лише 21.08.2021 року (а до цього часу йому взагалі нічого не було відомо про результати розгляду заяви від 08.06.2021 року) позивач отримав від відповідача 2 листа (підписаного 18.08.2021 року, а відправленого згідно поштового штемпеля 20.08.2021 року). З цього листа вбачається, що позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ще 14.06.2021 року рішенням № 90 відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». До цього листа була додана незавірена ксерокопія рішення № 90 від 14.06.2021 року, але не ГУ ПФУ в Одеській області (де знаходиться з 2015 року пенсійна справа позивача і куди він звертався з заявами), а чомусь ГУ ПФУ в Кіровоградській області;

- такі дії обох відповідачів навмисно направлені на максимальне перешкоджання в реалізації конституційних прав і законних інтересів позивача. І це не є свавіллям окремих чиновників, це систематичне порушення прав людини і громадянина (у тому числі численних суддів у відставці).

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із посиланням на те, зокрема що:

- перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 позивачу вже було проведено з урахуванням рішення суду по справі № 420/8313/20;

- в довідці № 251 від 03.06.2021 року жодним чином не зазначено нових підстав видачі довідки та в зв`язку з чим змінилися суми суддівської винагороди станом на 01.01.2020;

- тим паче, що позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання вже проведено за довідкою виданою станом на 01.01.2020;

- перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (пункт 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1).

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із посиланням на те, зокрема що:

- Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок), визначено, що заява про перерахунок подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр);

- позивач звернувся до Головного управління з заявою від 08.06.2021 та довідкою про заробітну плату від 03.06.2021 № 251 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- відповідно до п. 4.2 Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу;

- таким чином, програмним забезпеченням автоматично визначається пенсійний орган, який має розглядати заяву громадянина;

- отже, за наслідками автоматизованого поділу, заяву позивача передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області;

- рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.06.2021 № 90 відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку;

- таким чином заява позивача від 08.06.2021 розглянута в терміни, передбачені законодавством та прийняте рішення в межах чинного законодавства;

- позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон), обчислене виходячи з розрахунку 62 % суддівської винагороди, та становить 107517,30 грн. (173415,00 грн. * 62 %);

- статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 було встановлено на рівні 2102,00 грн.;

- згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судці з 01.01.2021 становить 2102,00 грн.;

- отже, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився та становить: судді місцевого суду 63060 грн.; судді апеляційного суду 105100,000 грн.;

- на зазначеній підставі рішенням від 14.06.2021 № 90 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону за заявою від 08.06.2021 № 3036 згідно довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 № 251.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані сторонами, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

П`ятим апеляційним адміністративним судом позивачу видана Довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вих. № 251 від 03.06.2021 року. (а.с.17)

Відповідно до змісту цієї довідки, вона видана відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІ), про те, що станом на 01.01.2021 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 216768,75 грн., у тому числі:

1. Посадовий оклад 131375,00 грн. (з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25);

2. Доплата за вислугу років 65687,50 грн.;

3. Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - грн.;

4. Доплата за науковий ступінь 19706,25 грн.;

5. Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - грн.;

6. Щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - грн.

Довідка видана на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02.06.2016 р., Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 р.

08.06.2021 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою № 3036 про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. (а.с.18)

Рішенням № 90 від 14.06.2021 Відділу з питань перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання суддів на підставі заяви позивача від 08.06.2021 та довідки про заробітну плату від 03.06.2021 № 251. (а.с.23)

Відповідно до змісту зазначеного рішення, його прийнято з таких підстав:

- відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402- VIIІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання;

- суддівська винагорода визначається Законом № 1402;

- відповідно до вимог частини третьої статті 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року 2102 гривні;

- статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2102 гривні;

- отже, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився та становить:

- судді місцевого суду 63060 грн.;

- судді апеляційного суду 105100 гривень;

- враховуючи вищезазначене, права на перерахунок довічного утримання суддів відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статує суддів», згідно з довідки про заробітну плату від 03.06.2021 № 251 немає.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 21.07.2021 року, у якій, із посиланням на ст.ст. 20, 24 Закону України «Про звернення громадян», вимагав терміново надати йому відповідь на його заяву № 3036 від 08.06.2021 року. (а.с.20)

Листом від 16.08.2021 року № 14038-14532/Я-02/8-1500/21 (а.с.21-22) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на звернення щодо пенсійного забезпечення повідомило позивача про таке:

- позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон), обчислене виходячи з розрахунку 62% суддівської винагороди, та становить 107517,30 грн (173415,00 грн * 62%);

- відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;

- порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 визначено, що заява на перерахунок подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви;

- 08.06.2021 позивачем до відділу обслуговування громадян № 14 (сервісного центру) подано заяву для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яку зареєстровано за № 3036 та надано довідку про суддівську винагороду станом на 01.01.2021 видану П`ятим апеляційним адміністративним судом від 03.06.201 № 251;

- відповідно до вимог ч. 3 ст. 135 Закону базовий розмір судді становить: судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; судді апеляційного, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

- статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 було встановлено на рівні 2102,00 грн.;

- згідно Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 становить 2102,00 грн.;

- отже, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився та становить: судді місцевого суду 63060 грн; судді апеляційного суду 105100,000 грн;

- на зазначеній підставі рішенням від 14.06.2021 № 90 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону за заявою від 08.06.2021 № 3036 згідно довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 № 251;

- таким чином заява позивача від 08.06.2021 розглянута в терміни передбачені законодавством та прийняте рішення в межах чинного законодавства.

Не погоджуючись з: рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 90 від 14.06.2021 року про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці; бездіяльністю відповідачів щодо неповідомлення позивача про прийняте рішення відносно відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання; бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо не прийняття рішення по заяві позивача від 08.06.2021 року про перерахунок і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем також надано копії, зокрема (а.с.9-16):

- постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 р. у справі № 420/8313/20, якою зокрема:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці з 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді до 50% під час його перерахунку з 19.02.2020 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням виплачених сум;

- постанови Верховного Суду від 7 червня 2021 року у справі № 420/4001/20, згідно з якою залишено без змін постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року, якою прийнято нову постанову про задоволення повністю позову ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) до П`ятого апеляційного адміністративного суду (далі також - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду в частині здійснення нарахування суддівської винагороди судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі посадового окладу 105 100 грн без застосування регіонального коефіцієнту 1,25 при обчисленні базового розміру посадового окладу;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок суддівської винагороди судді у відставці з 1 січня 2020 року, виходячи із розміру посадового окладу 105 100 грн із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 при обчисленні базового розміру посадового окладу і доплати за вислугу років, та видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосованим регіональним коефіцієнтом 1.25.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області суду також надано копію пенсійної справи позивача (а.с.36-75), яка містить, зокрема: оскаржуване позивачем рішення, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 р. у справі № 420/8313/20; Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вих. № 251 від 03.06.2021 року, видану П`ятим апеляційним адміністративним судом позивачу, вищенаведеного змісту; Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вих. № 11 від 13.01.2020 року, видану Одеським апеляційним адміністративним судом позивачу станом на 01.01.2020, згідно зі змістом якої посадовий оклад складає 77929,50.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Судом встановлено, що П`ятим апеляційним адміністративним судом позивачу видана Довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вих. № 251 від 03.06.2021 року, згідно зі змістом якої, вона видана відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІ), про те, що станом на 01.01.2021 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 216768,75 грн., у тому числі, зокрема посадовий оклад 131375,00 грн. (з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25).

Довідка видана на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02.06.2016 р., Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 р.

08.06.2021 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою № 3036 про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням № 90 від 14.06.2021 року Відділу з питань перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання суддів на підставі заяви позивача від 08.06.2021 та довідки про заробітну плату від 03.06.2021 № 251:

- із посиланням на: ч. 3 ст. 135, ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIIІ «Про судоустрій і статус суддів», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»;

- отже, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився та становить: судді місцевого суду 63060 грн.; судді апеляційного суду 105100 гривень;

- враховуючи вищезазначене, права на перерахунок довічного утримання суддів відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статує суддів», згідно з довідки про заробітну плату від 03.06.2021 № 251 немає.

Згідно зі змістом вказаного рішення, у ньому немає посилань на нормативно-правові акти та/або не зазначено зміст їх вимог щодо порядку розгляду заяви позивача та прийняття рішення за результатами її розгляду.

По-перше, станом на дату звернення позивача із заявою (08.06.2021 року) та на дату прийняття оскаржуваного рішення (14.06.2021 року) порядок подання документів для перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та порядок їх розгляду врегульовано Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891 (далі Порядок № 3-1).

Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу І Порядку № 3-1 заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі уповноважена особа).

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Відповідно до положень п.п. 1, 3 розділу ІV Порядку № 3-1 «Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне утримання» при прийманні документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання:

оформлює заяву про призначення щомісячного довічного утримання;

здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення наданих документів.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у відзиві на позовну заяву щодо порядку розгляду поданої позивачем заяви позицію не навів.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відзиві на позовну заяву щодо порядку розгляду поданої позивачем заяви посилається на те, зокрема що: Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок), визначено, що заява про перерахунок подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр); відповідно до п. 4.2 Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу; таким чином, програмним забезпеченням автоматично визначається пенсійний орган, який має розглядати заяву громадянина; отже, за наслідками автоматизованого поділу, заяву позивача передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Проте, як встановлено судом вище, зокрема порядок подання документів для перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та порядок їх розгляду врегульовано спеціальним законодавством Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1).

Дійсно, Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.05.2021 року № 18-1, якою затверджено, зокрема Зміни до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1), згідно з якими, зокрема:

У розділі IV:

1) пункт 1 викласти в такій редакції:

« 1. Заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне утримання.

Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів.

Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).»

Проте, суд звертає увагу відповідачів, що Постанова правління Пенсійного фонду України 25.05.2021 року № 18-1, якою затверджено, зокрема Зміни до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1), зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 липня 2021 р. та набрала чинності 06.08.2021 року, тобто після звернення позивача із заявою (08.06.2021 року) та дати прийняття оскаржуваного рішення (14.06.2021 року), відповідно не підлягала застосуванню відповідачами у спірних правовідносинах.

По-друге, відповідно до п. 4 розділу ІV Порядку № 3-1 «Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне утримання» (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваного рішення), орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Проте, відповідачами, зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, як органом Пенсійного фонду України, який повинен був розглянути заяву позивача відповідно до Порядку № 3-1 (в редакції, чинній на дату звернення позивача), та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як органом Пенсійного фонду України, який фактично розглянув заяву позивача, без зазначення у прийнятому рішенні вимог/положень порядку, в якому його прийнято, не наведено жодних доводів та/або не надано доказів на їх підтвердження щодо інформування позивача про прийняте рішення у законодавчо встановленому порядку.

При цьому, надання відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 16.08.2021 року № 14038-14532/Я-02/8-1500/21 відповіді на заяву позивача від 21.07.2021 року, у якій, із посиланням на ст.ст. 20, 24 Закону України «Про звернення громадян», позивач вимагав терміново надати йому відповідь на його заяву № 3036 від 08.06.2021 року, не спростовує вищенаведені встановлені судом обставини щодо спірних правовідносин та здійснені на їх підставі висновки.

По-третє, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 7 червня 2021 року у справі № 420/4001/20 залишено без змін постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року, якою прийнято нову постанову про задоволення повністю позову ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1, позивач) до П`ятого апеляційного адміністративного суду (далі також відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду в частині здійснення нарахування суддівської винагороди судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі посадового окладу 105 100 грн. без застосування регіонального коефіцієнту 1,25 при обчисленні базового розміру посадового окладу;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок суддівської винагороди судді у відставці з 1 січня 2020 року, виходячи із розміру посадового окладу 105 100 грн. із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 при обчисленні базового розміру посадового окладу і доплати за вислугу років, та видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосованим регіональним коефіцієнтом 1.25.

Згідно зі змістом вказаної постанови Верховного Суду, її прийнято, виходячи з наступного, зокрема:

«Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спірні відносини регулюються Законом № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частинами першою, другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини четвертої статті 135 Закону № 1402-VIII до базового розміру посадового окладу, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Згідно із положеннями частин п`ятої-восьмої Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «Цілком таємно», - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «Таємно», - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

З аналізу вказаних вище норм убачається, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому статтею 135 Закону № 1402-VIII передбачена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів, передбачених частиною четвертою вказаної статті, які є складовою частиною окладу судді, а не доплатою.

Водночас вказаний Закон не містить застереження про те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке виплачується у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не включає регіональний коефіцієнт, передбачений частиною четвертою статті 135 вказаного Закону.

Суд зазначає, що відповідач, не вказуючи у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці посадового окладу працюючого судді з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25, обмежив позивача у праві отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі, встановленому Законом № 1402-VIII, а відтак такі дії відповідача є протиправними. …

У контексті порушених у цій справі питань, суд також вважає за необхідне зазначити, що однаковий підхід до визначення порядку розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який вийшов у відставку відповідно до Закону № 1402-VIII, та судді, який вийшов у відставку раніше, відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченому Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та КАС України (пункт 7 частини другої статті 2).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на практику Конституційного Суду України щодо гарантій незалежності суддів, зокрема, щодо матеріального та соціального забезпечення судді.

Так, Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 та від 11 березня 2020 року № 4-р/2020). Зокрема, цей Суд зазначає, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Важливо також звернути увагу і на позицію Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів, викладену в пункті 62 Висновку від 1 січня 2001 року № 1 (2001), у якому зазначено, що у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

При цьому Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) наголошує, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства [України], яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року № 969/2019.

Важливе значення для забезпечення гарантій незалежності суддів в Україні має Угода про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікована із заявою Законом № 1678-VII від 16 вересня 2014 року. Зокрема, статтею 14 вказаної Угоди передбачено, що в рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості.

Відповідно до частини першої, другої статті 127 Закону №1402-VIII організаційними формами суддівського самоврядування є збори суддів, Рада суддів України, з`їзд суддів України.

Суддівське самоврядування в Україні здійснюється через: 1) збори суддів місцевого суду, апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду (а у передбачених цим Законом випадках апеляційної палати вищого спеціалізованого суду), Пленум Верховного Суду; 2) Раду суддів України; 3) з`їзд суддів України.

Згідно з частиною першою, третьою статті 129 Закону №1402-VIII найвищим органом суддівського самоврядування є з`їзд суддів України.

З`їзд суддів України приймає рішення, що є обов`язковими для всіх органів суддівського самоврядування та всіх суддів.

Так, рішенням ХV з`їзду суддів України від 7 березня 2018 року було доручено Вищій раді правосуддя, Раді суддів України вжити заходів щодо усунення дискримінації суддів у відставці у частині виплати та перерахунку довічного грошового утримання.

Зазначені вище позиції Конституційного Суду України, міжнародних організацій та органів суддівського самоврядування вказують на важливості дотримання Україною гарантій незалежності та неупередженості суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, при цьому, як діючих, так і тих, хто перебуває у відставці.».

Згідно з ч.ч. 2, 5, 6 ст. 13 Закону № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З вищенаведеного вбачається, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області безпідставно застосовано лише вимоги ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII та не застосовано положення ч. 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII.

При цьому відповідачами не наведено доводів та не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснений позивачу до його звернення із заявою № 3036 від 08.06.2021 року з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25.

Виходячи з вищенаведеного, висновок, викладений в оскаржуваному рішенні про те, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився, є необґрунтованим, недоведеним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та положенням законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення та бездіяльності, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- позиція відповідачів зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи;

- оскаржувані позивачем рішення та бездіяльність, прийняте/допущена: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення/допущення бездіяльності; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення/допущена бездіяльність, тому вони є протиправними та рішення підлягає скасуванню, відповідно позовні вимоги, в тому числі похідні вимоги зобов`язального характеру, підлягають задоволенню повністю.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

В прохальній частині позову позивач також просить зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Проте, позивачем не наведено доводів та не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження необхідності саме в даному випадку для зобов`язання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18).

Враховуючи та на підставі вищенаведеного, в задоволенні вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення слід відмовити.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить, зокрема, постановити окрему ухвалу щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню діючого законодавства, яку направити на адресу начальників Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській та Кіровоградській областей, а також Голови Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Суд зазначає, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до порушеного позивачем питання суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року по справі № 817/153/18 (адміністративне провадження № К/9901/17736/19).

За своїм змістом вищезазначена норма визначає непрямий спосіб судового контролю, що має обмежену дію: ініціатива постановлення окремої ухвали може виходити виключно від суду; коло заходів, які має виконати адресат, визначається також судом. Питання винесення окремої ухвали не відноситься до позовних вимог, а є дискреційними повноваженнями суду.

Виходячи з встановлених судом обставин по справі та вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог, а саме щодо їх задоволення повністю, суд вважає, що підстав для постановлення окремої ухвали за результатами розгляду цієї справи немає.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 року) до 31 грудня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009; ідентифікаційний код юридичної особи: 20632802), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 90 від 14.06.2021 року про відмову в перерахунку довічного утримання суддів на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.06.2021 та довідки про заробітну плату від 03.06.2021 № 251.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неповідомлення позивача про прийняте за заявою ОСОБА_1 № 3036 від 08.06.2021 року рішення.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 № 3036 від 08.06.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду № 251 від 03.06.2021 року, виходячи з розміру посадового окладу працюючого на відповідній посаді судді (з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25 та зазначених у довідці доплат) з 01.01.2021 року, з урахуванням вже виплачених сум.

У встановленні судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

В задоволенні вимоги позивача про постановлення окремої ухвали відмовити.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова