Справа № 160/20018/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 листопада 2021 р. Справа № 160/20018/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-1), державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-1), державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни (відповідач-2), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни;

- від 12 жовтня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №67101811 за виконавчим листом №210/529/19, виданим 17.05.2021 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_3 , до її повноліття встановивши періодичність та тривалість зустрічей: щосуботи або щонеділі з 12.00 год. до 17.00 год.; місце зустрічей: на нейтральній території, в межах м. Кривого Рогу, в присутності матері дитини ОСОБА_1 , в подальшому за домовленістю між батьками; у день народження дитини, дні державних свят України спілкуватись з донькою протягом години; оздоровлення та відпочинок дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 ; пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12000,00 грн.;

- від 12 жовтня 2021року у виконавчому провадженні №67101811 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00грн. на користь держави та мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 249,00грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

З урахуванням того, що з 26.10.2021р. по 05.11.2021р., включно, суддя Турова О.М. була тимчасово непрацездатна, питання про відкриття провадження у справі розглянуто та постановлено відповідну ухвалу - першого робочого дня.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачеві на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №67101811, відкритому з примусового виконання виконавчого листа №210/529/19 2/210/65/21, виданого 17.05.2021р. Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 17 травня 2021 року у цивільній справі №210/529/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , задоволено частково та визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_3 , до її повноліття встановивши: періодичність та тривалість зустрічей: щосуботи або щонеділі з 12.00 год. до 17.00 год.; місце зустрічей: на нейтральній території, в межах м. Кривого Рогу, в присутності матері дитини ОСОБА_1 , в подальшому за домовленістю між батьками; у день народження дитини, дні державних свят України спілкуватись з донькою протягом години; оздоровлення та відпочинок дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 ; в іншій частині позовних вимог позивачу було відмовлено.

Позивач не погоджується з постановами відповідача від 12.10.2021р. про відкриття виконавчого провадження №67101811 та про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00грн. на користь держави і мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 249,00грн., винесеними в рамках виконавчого провадження №67101811, тому просить визнати їх протиправними і скасувати.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>".

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця чи приватного виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні приписів ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавців щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та приватного виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб`єкта звернення до суду.

Як слідує з матеріалів справи, виконавче провадження №67101811 відкрито з примусового виконання виконавчого листа №210/529/19 2/210/65/21, виданого 17.05.2021р. Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 17 травня 2021 року у цивільній справі №210/529/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

Таким чином, примусове виконання рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 17 травня 2021 року у цивільній справі №210/529/19 на підставі виданого цим судом виконавчого листа №210/529/19 2/210/65/21 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, є примусовим виконанням державним виконавцем судового рішення на підставі виконавчого документа, виданого загальним судом цивільної юрисдикції, а позивачем у даному випадку, як стороною відповідного виконавчого провадження (боржником), оскаржується, зокрема, рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання цього виконавчого листа по виконанню рішення суду цивільної юрисдикції, а тому відповідно до положень частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» таке рішення (постанова) державного виконавця підлягає оскарженню позивачем до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зокрема, такий порядок передбачено ст.ст.447-451 ЦПК України.

Так, ст.447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст.450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Зважаючи на те, що у даному випадку ОСОБА_1 , зокрема, оскаржує постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №67101811 по виконанню рішення суду цивільної юрисдикції, прийнятого у порядку цивільного судочинства, на підставі виданого цим судом виконавчого листа, при цьому, позивач є стороною цього виконавчого провадження (боржником), таким чином, в цій частині справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, поряд із вищевказаною позовною вимогою, яка підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, ОСОБА_1 заявлено і позовну вимогу, яка підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а саме: вимогу про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 12 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні №67101811 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00грн. на користь держави та мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 249,00грн., оскільки, як зазначалося вище, відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року (справа №127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа №161/8267/17) та інших.

Отже, у даному випадку позивачем об`єднано в одне провадження кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Водночас, ч.4 ст.172 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що у даному випадку позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог внаслідок об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 її позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись статтями 169, 172, 287, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-1), державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування постанов - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова