Справа № 320/12008/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року Київ № 320/12008/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засіданн, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністраці Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до УСЗН Білоцерківської РДА Київської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 у розмірі меншому ніж вісім мінімальних пенсійза віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову допомогу до 5 травня 2021 у вищевказаному розмірі, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій, а отже має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Водночас, всупереч Конституції України, УЗСН Білоцерківської РДА протиправно не виплатило йому належну до отримання грошову допомогу у повному розмірі.

Ухвалою суду від 30.09.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що порядок виплати грошової допомоги ветеранам війни у 2021 та її розміри встановлено постановою КМУ від 08.04.2021 №325 "Деяки питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань". Крім того, відповідно до змін, внесених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008" до Закону №3551, розмір грошової допомоги визначається КМУ в межах бюджетних призначень, установлених Законом "Про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007 та від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Законів України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо встановлення розмірів грошової допомоги, зокрема, ветеренам війни та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" щодо виплати грошової допомоги в порядку та розмірах, визначених КМУ в межах бюджетних призначень, установлених законом про Державний бюджет України.

Законом України від 28.12.2014 №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реоформи міжбюджетних відносин" розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким передбачені повноваження КМУ, в межах бюджетних призначень, установлених законом про Державний бюджет України, визначати розміри грошової допомоги, в тому числі, ветеранам війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.02.2020 №3-р/2020 вказані зміни були визнані неконституційними, водночас, згідно Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком установлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, лише за наявності у чоловіків -35; у жінок - 30 років страхового стажу. Частиною 4 ст.28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, установлений ч.1-3 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, установлених цих законом. Отже, для визначення розміру грошової допомоги позивачеві, вважає представник органу соціального захисту,- необхідно внести зміни до Закону №3551,- оскільки мінімальний розмір пенсії за віком не може застосовуватись до Закону №3551.

Оцінивши аргументи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке: позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, визначені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни, що підтверджується копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.04.2016 .

Згідно з листом відповідача №329 від 08.07.2021, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2021 рік у розмірі 3906,00 грн. Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги до 5 травня не в повному обсязі, тобто не у розмірі восьми мінімальних заробітних плат, звернувся з відповідним позовом до суду.

Правове обгрунтування суду:

частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Пільги інвалідам внаслідок війни передбачені статтею 13 вказаного Закону.

Згідно з частиною 4 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року N 367- XIV), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Згідно із частиною другою статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

До повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, -пункт 3 статті 116 Конституції України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012 була підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон №3551-XII. 01 січня 1999 року набрав чинності Закон №367-XIV, яким статтю 13 Закону №3551-XII доповнено частиною в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст вказаної вище частини статті 13 Закону №3551-ХІІ було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону №107-VI, визнані неконституційними. Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, повинно було здійснюватись за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються БК України.

На підставі пп.5 п.63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року N 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону N 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому, Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетний Кодекс України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Отже, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року N 3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону N 3551-XII у редакції Закону №367-XIV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам II групи - вісім мінімальних пенсій за віком.

Водночас, постановою КМУ №112 було установлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни II групи здійснюється у розмірі 3640 грн (підпункт 1 пункту 1), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 цього Закону. Таким чином, на час виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII та постанова КМУ №112. Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 слід застосовувати не постанову №112, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу. При цьому, вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Частиною 1 ст.28 Закону №1058 передбачено мінімальний розмір пенсії для чоловіків за наявності страхового стажу 35 років, у жінок 30 років, і встановлюється цей розмірі на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працезадатність, визначеного законом. У розумінні наведеного таким законом є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із частиною четвертою статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком, за частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно за цим Законом. Закон №1058-IV є єдиним законодавчим актом, який встановлює розмір мінімальної пенсії за віком.

При врегулюванні спірних відносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме частина перша статті 28 Закону № 1058-IV, а відтак доводи відповідача про неможливість застосування вказаної норми є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст. 17-1 Закону № 3551-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-XII в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

На підставі пп. 41 п. 4 вказаного Положення Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII.

Відповідно до п.1 Положення про управління соціального захисту населення Білоцерківської РДА Київської області, управління є місцевим органом державної виконавчої влади, що підпорядковується голові цієї адміністрації та Міністерству соціального захисту Автономної Республіки Крим, управлінню соціального захисту населення обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації. До головних завдань управління належать, в тому числі, реалізація державної політики у сфері захисту соціально незахищених громадян на території району, району; правильне і своєчасне призначення та виплата встановлених законодавством державних пенсій і допомоги; здійснення компенсаційних заходів соціального захисту населення; приймає подання, заяви та інші документи, на підставі яких призначає державні пенсії та допомогу, проводить перерахунок раніше призначених пенсій та допомоги, видає пенсійні посвідчення.

Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які проводять безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.

У даному випадку УСЗН визначений відповідальним органом, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом нарахування і виплати допомоги, тому доводи відповідача про те, що він не є розпорядником бюджетних коштів, а належним органом, який може нести відповідальність у цьому випадку, є Мінсоцполітики, суд відхиляє, оскільки частково одноразова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачеві у 2021 саме управлінням соціального захисту населення Білоцерківської РДА Київської області.

Згідно із ч.ч.1-2 ст. 6 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

На підставі ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-VI "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права. У справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необгрунтованим посилання відповідача на те, що вирішення питання повної виплати позивачеві допомоги лежить у площині необхідного додаткового законодавчого врегулювання.

Відмова відповідача у нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному Законом №3551-XII, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення цього Закону є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України").

Така позиція повністю узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року N 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007.

Відсутність чи скорення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21-44а10).

Решта доводів і міркувань УСЗН не впливають на правильність висновків суду щодо правових обгрунтувань прийнятого рішення.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та зобов`язати управління соціального захисту нраселення Білоцерківської РДА здійснити нарахування та виплату позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Правові висновки аналогічного змісту, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29 вересня 2020 у справі

№440/2722/20.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч ч.2 ст. 77 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність допущеної ним бездіяльності, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 у неповному розмірі.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням попердньо виплаченої суми цієї допомоги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.