Справа № 420/16427/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, 5) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Нейковій Вiрi Лазарiвні у призначенні/переведенні (перерахунку) пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 19.05.2021 призначити/перевести (перерахувати), здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по iнвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Південного офісу Держаудитслужби від 20.07.2021 № 151511-16/3746/1/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 20.07.2021 №151511-16/3746/2/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсій особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих, ОСОБА_1 за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенс державним службовцям», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 02.2017 № 180/30048.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у переведенні позивача з пенсії по інвалідності призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року на пенсію по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року є протиправною, оскільки, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, станом на 01 травня 2016 року - займала посаду державної служби і мала стаж державної служби понад 20 років та перед зверненням за призначенням пенсії також працювала на посаді, віднесеній до посад державної служби.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 08.10.2021р. за вхід. № 55701/21) зазначаючи, що з 01.05.2016 року, набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, яким передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року. При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії після 01.05.2016 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, ст. 37 Закону України «Про державну службу» передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державним службовцям: певний вік і страховий стаж. На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, є дотримання сукупності вимог, зокрема, щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. У свою чергу, оскільки позивач на день звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про переведення на інший вид пенсії не досягла пенсійного віку, підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року на пенсію по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року відсутні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/16427/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК Серії 10 ААВ №574227 від 02.07.2014 року, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності.

19.05.2021 року, ОСОБА_1 звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року.

Разом з заявою від 03.08.2021 року, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було надано довідку Державної аудиторської служби України Південного офісу Держаудитслужби №151511-16/3746/1/2021 від 20.07.2021 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та №151511-16/3746/2/2021 від 20.07.2021 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих за формами затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.08.2021 р. вих.№14357-14996/Н-02/8-1500/21 позивачеві відмовлено у переході з пенсії по інвалідності на пенсію згідно Закону Україну «Про державну службу» у зв`язку з тим, що станом на 19.08.2021 року позивач не досягла пенсійного віку

Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року протиправною, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Нейковій Вiрi Лазарiвні у призначенні/переведенні (перерахунку) пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 19.05.2021 призначити/перевести (перерахувати), здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по iнвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Південного офісу Держаудитслужби від 20.07.2021 № 151511-16/3746/1/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 20.07.2021 №151511-16/3746/2/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсій особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих, ОСОБА_1 за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенс державним службовцям», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 02.2017 № 180/30048., є та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Відповідно частини 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях на час розгляду справи в суді регламентуються Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 3 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Судом встановлено, що наказом від 20.11.2015 року №395-О, ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного фінансового інспектора сектору контролю у Саратському районі Білгород-Дністровської об`єднаної Держфінінспекції, у зв`язку з переведенням до Зорянської сільської ради.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та станом на 30.11.2015 року мала стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії по інвалідності згідно статті 37 Закону №3723-XII, а тому, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 19 березня 2019 року по справі №507/926/17, від 03 квітня 2019 року по справі №398/3484/16-а, від 14 листопада 2019 року по справі №348/2369/16-а та від 17 травня 2021 року по справі №607/5615/17 та Великою палатою Верховного Суду у постанові по справі №822/524/18 від 19 лютого 2019 року.

Стосовно посилань пенсійного органу, що законодавець визначив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, і норми, передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у цьому випадку пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), стаж державного службовця і страховий стаж, Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13 лютого 2019 року по зразковій справі №822/524/18 зазначила, що такі доводи - необґрунтовані. Суд виходив з того, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому зазначив, що орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

Суд зазначає, що ознаками типової справи №822/524/18 є: а) позивач - особа, яка займає (або займала) посаду держслужби та якій встановлена інвалідність; б) відповідач - територіальний орган Пенсійного фонду України; в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Висновки Великої Палати Верховного Суду зразковій справі по зразковій справі №822/524/18 від 13 лютого 2019 року належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не доведено правомірності його відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Нейковій Вiрi Лазарiвні у призначенні/переведенні (перерахунку) пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 19.05.2021 призначити/перевести (перерахувати), здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по iнвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Південного офісу Держаудитслужби від 20.07.2021 № 151511-16/3746/1/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 20.07.2021 №151511-16/3746/2/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсій особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих, ОСОБА_1 за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенс державним службовцям», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 02.2017 № 180/30048.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, 5) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Нейковій Вiрi Лазарiвні у призначенні/переведенні (перерахунку) пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу»;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 19.05.2021 призначити/перевести (перерахувати), здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Південного офісу Держаудитслужби від 20.07.2021 № 151511-16/3746/1/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 20.07.2021 №151511-16/3746/2/2021 про складові заробітної плати для призначення пенсій особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих, ОСОБА_1 за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенс державним службовцям», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 02.2017 № 180/30048.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.