Справа № 440/11561/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/11561/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області допризначити пенсію за віком з виплатою ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

27.09.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача зі заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Однак, відповідачем відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з підстав незарахування до спеціального стажу періодів роботи з 01.09.2001 по 31.08.2012 на посаді заступника директора з науково-методичної роботи Великопавлівської середньої школи І-ІІІ ступенів. Позивач зазначав, що має необхідний стаж роботи, оскільки з 01.09.2001 по 31.08.2012, працюючи на посаді заступника директора з науково-методичної роботи Великопавлівської середньої школи І-ІІІ ступенів, залишався вчителем, проходив атестації як вчитель, позивачу присвоювалися відповідні кваліфікаційні категорії. Таким чином позивач наполягає, що відповідно до чинного законодавства має право на одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві зазначав, що згідно документів пенсійної справи позивача, його страховий стаж складає 42 роки 05 місяців 16 днів, з них 27 років 06 місяців 13 днів на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, а тому права на виплату грошової допомоги як працівнику освіти позивач не має. У період з 01.09.2001 по 31.08.2012 ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора з науково-методичної роботи Великопавлівської середньої школи І-ІІІ ступенів, робота в цей же період вчителем є роботою за сумісництвом та не може бути врахована до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Відповідач наголошував, що періоди роботи позивача на посаді заступника директора з науково-методичної роботи Великопавлівської середньої школи І-ІІІ ступенів не зараховуються до спеціального стажу при визначенні права на пенсію за вислугу років, оскільки зазначені посади не передбачені Переліком №909. Враховуючи вищевикладене, на думку ГУ ПФУ в Полтавській області, підстав для нарахування та виплати позивачу грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV немає.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком з 15.05.2021 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09.07.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області зі заявою про перерахунок пенсії, а саме, допризначення пенсії за віком з виплатою грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсії.

Рішенням від 16.07.2021 №22 ГУ ПФУ в Полтавській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу /а.с. 15/.

У рішенні зазначено, що до спеціального стажу не було враховано період роботи з 01.09.2001 по 31.08.2012 на посаді заступника директора з науково-методичної роботи Великопавлівської середньої школи І-ІІІ ступенів. Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 посада заступника директора з науково-методичної роботи відсутня.

Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

У відповідності до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII.

У відповідності до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців, за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Також, відповідно до пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.

Згідно пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 передбачено перелік посад робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до яких, зокрема, відносяться: учителі загальноосвітніх навчальних закладів.

Пунктом 2 примітки до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 (з наступними змінами), вчителі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.

Висновки щодо правозастосування

Предметом дослідження у даній справі є правомірність відмови у зарахуванні позивачу до спеціального (педагогічного) страхового стажу періоду роботи з 01.09.2001 по 31.08.2012 у Великопавлівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів.

Як зазначалось судом вище, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, передбачено перелік посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до яких, зокрема, відносяться: учителі загальноосвітніх навчальних закладів.

На противагу доводам відповідача, суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 не містить жодних положень, з яких би вбачалось, що зарахування роботи на посаді викладача (який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах) ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом.

Водночас, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у пунктах 14 та 15 постанови від 27.02.2018 у справі №К/9901/241/17, "...зарахування роботи на посаді вчителя до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), отже період роботи (...) за сумісництвом зараховується до педагогічного стажу (...) робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"."

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що позивач у період з 01.09.2001 по 31.08.2012, перебуваючи на посаді заступника директора з науково-методичної роботи Великопавлівської середньої школи І-ІІІ ступенів, працював вчителем, проходив атестації як вчитель, позивачу присвоювалися відповідні кваліфікаційні категорії.

Також довідкою Великопавлівської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів від 27.07.2021 №75 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 1.09.2001 по 31.08.2012 перебував на посаді заступника директора та працював вчителем, ОСОБА_1 проходив атестації, за наслідками яких йому присвоєно звання у 2008 році "старший вчитель", у 2010 році "вчитель-методист" /а.с. 24/.

До виходу на пенсію за віком (15.05.2021) позивач не отримував ніякої пенсії.

Таким чином, оскільки позивач в спірний період працював на посаді вчителя, яка віднесена до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, ОСОБА_1 має страховий стаж не менше 35 років, що надає правову можливість застосування до нього пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До звернення до відповідача не отримував пенсію, тому має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Вказана позиція повністю кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.02.2018 року у справі №470/402/17, яка враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі та застосуванні норм права до даних правовідносин.

Разом з тим, на думку суду, відповідач не допустив протиправної бездіяльності, оскільки заява ОСОБА_1 від 09.07.2021 розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області по суті, за наслідками її розгляду прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 16.07.2021 №22.

Тому, суд приходить до висновку, що у даному випадку права ОСОБА_1 порушені не протиправною бездіяльністю відповідача, а рішенням про відмову у перерахунку пенсії від 16.07.2021 №22.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності свого рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" належним чином не довів.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, беручи до уваги, що оскаржувана бездіяльність відповідача, що полягає у відмові позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, виразилася саме у прийнятті оскаржуваного рішення від 16.07.2021 №22, суд вважає за необхідне згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.07.2021 №22.

Позиція суду щодо захисту порушеного права позивача в повній мірі узгоджується як з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді так і з численними рішеннями Європейського суду з прав людини, якими останній вимагає винесення таких рішень, які б остаточно ставили б крапку в захисті прав та інтересів заявників.

У цій справі відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, зараховувати період до роботи до страхового стажу або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, а суд вправі зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Позивач належним доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Зважаючи на це, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. Інші судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії від 16.07.2021 №22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков