Справа № 400/778/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/778/21
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 01 грудня 2020 року -,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 01 грудня 2020 року №1, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (пеню) за порушення ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) в розмірі 17000 гривень.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошувала, що в барі, який належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , не зберігався алкогольний напій без марок акцизного податку встановленого зразка, оскільки знайдена працівниками контролюючого органу рідина, була розлита у пакет «BАG in BOX» з ємкістю 5 л., який не мав будь-якого маркування, за яким її можливо було б ідентифікувати як алкогольний напій.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 вказала, що знайдений пакет з рідиною їй не належить, а належить третій особі, яка замовляла поминальний обід. Даний пакет посадовими особами податкового органу знайдено під столом в банкетному залі закладу, що підтверджує факт необізнаності позивачки про його наявність.

Позивач також зазначила, що дана речовина не перебувала в барі на реалізації, оскільки акт перевірки не містить докази вартості немаркованого товару.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року позов ФОП ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 01 грудня 2020 року №1, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17000 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій зазначило, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, податковий орган вказує, що продавець магазину не заперечувала той факт, що в ємності «BАG in BOX» був саме алкоголь, таким чином у перевіряючих не було необхідності у проведенні експертного дослідження.

Крім того, скаржник зазначив, що позивач, підписуючи акт фактичної перевірки, не заявляв клопотання про призначення експертизи виявленої рідини, як і не заперечував той факт, що знайдена рідина, є саме алкоголем.

Таким чином, скаржник впевнений в тому, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної правової оцінки та не прийнято до уваги вказані обставини, тобто спір було розглянуто без дослідження в повному обсязі обставин справи.

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 10 квітня 2006 року, основним видом діяльності є обслуговування напоями.

12 листопада 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Миколаївській області на підставі наказу від 11 листопада 2020 року №186 було проведено фактичну перевірку бару, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання платником податків законодавства України в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

Актом перевірки від 12 листопада 2020 року встановлено факт зберігання пакету «BАG in BOX» 5 літрів з горілкою 40% об. без етикеток із зазначенням назви продукції виробника та марки акцизного податку, встановленого зразка, чим порушено вимоги ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Факт зберігання пакету «BАG in BOX» 5 літрів з горілкою 40% об. без марки акцизного податку підтверджується письмовими поясненнями стажера-бармена-офіціанта ОСОБА_2 .

За наслідками перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 грудня 2020 року №1 за порушення ст.11 Закону №481/95-ВР та застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на підставі абз.19 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР в сумі 17 000 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" алкогольні напої можливо ідентифікувати або за маркуванням, здійсненним відповідно до вимог ст.11 цього Закону, або за проведенням хімічним дослідженням, яке зможе встановити, що та чи інша рідина має вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше.

Однак, в даному випадку висновок відповідача про те, що виявлена рідина є алкогольним напоєм ґрунтується лише на поясненні стажера-бармена-офіціанта ОСОБА_2 , що, на думку суду першої інстанції, є недостатнім доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.11 вказаного Закону.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст.11 Закон №481/95-ВР, маркування алкогольних напоїв (крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті), які реалізуються в Україні, здійснюється відповідно до Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та має містити таку інформацію: загальна та власна назви виробу; найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про алкогольний напій, а для імпортованих алкогольних напоїв - найменування та місцезнаходження імпортера (у разі зміни найменування виробника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство виробник має право зазначати на етикетці своє попереднє найменування протягом 18 місяців з дня зміни його найменування у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство); знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру (якщо це регламентується нормативними документами); позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України).

Вказаною статтею Закону №481/95-ВР передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ст.17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, частиною 2 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Підпунктами 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пунктів 226.1 та 226.2 статті 226 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

За правилами пункту 226.9 статті 226 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вважаються такими, що немарковані, зокрема, алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що суб`єкти господарювання зобов`язані дотримуватися вимог законодавства, яке регулює правовідносини у сфері обігу та зберігання алкогольних напоїв, та, зокрема, здійснювати продаж та зберігання алкогольних напоїв із дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку маркування алкогольних напоїв, за недотримання яких передбачена відповідальність у виді застосування фінансових санкцій.

При цьому, немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок, а підставою для притягнення до відповідальності згідно із наведеними положеннями є ухилення від сплати акцизного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення фактичної перевірки позивача посадовими особами Головного управління ДПС у Миколаївській області у господарській одиниці-барі, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , було виявлено рідину, яка, як зазначає відповідач, мала характерний запах та колір горілки, та була розлита в пластикову тару ємністю 5 л., без етикетки із зазначенням назви продукції, виробника, вмісту спирту, а також без маркування марками акцизного податку.

Відповідач посилався на те, що підтвердженням факту зберігання горілки є письмове пояснення бармена-офіціанта ОСОБА_2 , яка проходила стажування у господарській одиниці-барі ФОП ОСОБА_1 , яке є додатком до акту перевірки.

Дослідивши текст вказаного письмового пояснення бармена-офіціанта ОСОБА_2 колегією суддів встановлено, що дійсно вказана особа підтвердила факт зберігання горілки 40% об., розлитої в пластикову ємність 5 літрів, без етикетки із зазначенням назви продукції, виробника, вмісту спирту, а також без маркування маркою акцизного збору. Разом з тим, ОСОБА_2 вказала, що вказана рідина була привезена третьою особою на поминальний обід , який мав відбутися 12 листопада 2020 року о 15:00 год.

Так, колегія суддів наголошує на тему, що відповідно ст.1 Закону №481/95-ВР, алкогольні напої - це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

При цьому, відповідальність за порушення ст.11 Закону №481/95-ВР може наступати лише у разі встановлення факту зберігання саме алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Разом з тим, у даному випадку відповідачем в ході проведення фактичної перевірки на місці здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності не вилучались зразки рідини для проведення відповідного дослідження на місткість спирту етилового з метою встановлення факту зберігання позивачем без марок акцизного збору саме алкогольного напою - горілки, експертне дослідження виявленої рідини не проводилось, експертний висновок, яким би підтверджувався факт виявлення саме алкогольного напою, відсутній.

Інших доказів у підтвердження факту виявлення у місці здійснення позивачем підприємницької діяльності саме алкогольного напою, окрім письмових пояснень стажера, з якою на час здійснення перевірки не було укладено трудовий договір, відповідачем до суду не надано.

З огляду на викладене, згадані письмові пояснення не можуть бути достатнім доказом для ідентифікації рідини, як алкогольного напою, з врахуванням того, що позивач, на якого покладено відповідальність за незаконне зберігання алкогольного напою без марок акцизного податку, заперечувала той факт, що ця рідина є алкогольним напоєм.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт виявлення у господарській одиниці позивача саме горілки, яка є алкогольним напоєм, без марок акцизного збору, та відповідно, порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.11 Закону №481/95-В і наявності підстав для застосування до позивача штрафу відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятого Головним управлінням ДПС у Миколаївській області рішення про застосування до позивача фінансових санкцій від 01 грудня 2020 року №1 в розмірі 17 000,00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ст.ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення №1 від 01 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 11.11.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.