Справа № 522/22958/17
Суддя: Єршова Л. С.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 20198 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді - Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання - Радзімовської Р.О.,

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Зінкевича О.В.,

представника відповідача Департаменту праці та соціальної політики - Бродецької С.Б.,

представника відповідача Комунальної установи «Центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» - Лімзаєва О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Комунальної установи «Центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Єршової Л.С. слухається адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання», Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання рішення про припинення надання ОСОБА_1 послуг КУ «Центр реінтергації осіб без визначеного місця проживання» протиправним; зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради вжити заходів щодо забезпечення ОСОБА_1 належними умовами соціально-побутового обслуговування, стягнення з КУ «Центр реінтергації осіб без визначеного місця проживання» моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн.

У судовому засіданні судом поставлено питання про закриття провадження по справі за приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Учасники справи проти закриття провадження по справі не заперечували.

Дослідивши матеріали справи в межах вирішення питання про закриття провадження по справі, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання позову) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, де виник спір.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями ст. 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Пунктом 30 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на момент подання позову) до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з підп. 3.1.6 п. 3.1 розд. 3 Державного класифікатора України «Класифікація організаційно-правових форм господарювання» комунальне підприємство - підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади. Комунальна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (під. 3.4.5 п. 3.4 розд. 3 цього Класифікатора).

Відповідно до п. 34 Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» комунальні підприємства, установи чи організації не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України.

З огляду на викладене, у виниклих правовідносинах комунальні підприємства, установи чи організації не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України, а діяльність таких підприємств, установ чи організацій не належить до владних управлінських функції, делегованих державою. Не може бути віднесено до здійснення владних управлінських функцій й дії комунальних підприємств стосовно соціальної інтеграції та реінтеграції.

Як вже зазначалось, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 826/25099/15, постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №464/12746/13-а.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічна норма встановлена ч. 1 ст. 19 ЦПК України в редакції, що діє станом на теперішній час.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивач, звертаючись до адміністративного суду з позовом про визнання рішення комунальної установи про припинення надання ОСОБА_1 послуг КУ «Центр реінтергації осіб без визначеного місця проживання» протиправним, обґрунтовує свої вимоги тим, що цим рішенням порушено його право як безпритульної особи на тимчасове проживання у Центрі, вимоги ж про зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради вжити заходів щодо забезпечення ОСОБА_1 належними умовами соціально-побутового обслуговування є похідними від них. Таким чином, спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, має приватноправовий характер та має розглядатися за правилами ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 294-295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Комунальної установи «Центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 06.02.2019 року.

Суддя Л.С. Єршова