Справа № 280/4833/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/4833/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року (суддя Сіпака А.В., повний текст складено 18.08.2021) у справі №280/4833/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-

в с т а н о в и В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з листопада 2020 року до квітня 2021 року у розмірі 62601,51 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що Товариство з додатковою відповідальністю "Автопарк" в порушення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не перераховувало витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у зв`язку з чим має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах (список №2).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано обов`язком підприємства відшкодовувати органу Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у спірному випадку у відповідача обов`язку відшкодовувати органу Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, що призначені на пільгових умовах по Списку №2. За позицією скаржника за нормами чинного законодавства обов`язок підприємств стосовно відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій передбачено лише відносно тих осіб, які були зайняті на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці виключно за Списком №1, а указані позивачем особи отримують пенсії, призначені за Списком № 2. Крім цього, як стверджує скаржник, судом залишено поза увагою той факт, що на момент прийняття Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка передбачала відшкодування підприємством витрат на виплату і доставку пенсій була відмінена і тому на той час вже не існувало порядку покриття витрат на виплату і доставку пенсій, який діяв до набрання чинності цим Законом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з додатковою відповідальністю "Автопарк" відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до виданих відповідачем довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, та на підставі п. "б" - "з" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 призначена та виплачується пільгова пенсія.

Загальна сума заборгованості Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" перед Пенсійним фондом України по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 по вищезазначеним громадянам за період з листопада 2020 року до квітня 2021 року (включно) становить 62601,51 грн.

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пунктів 2-8 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з грудня 2020 року, з січня, з лютого, березня та з квітня 2021 року були вручені уповноваженому представнику відповідача під підпис, проте сума на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії Товариством з додатковою відповідальністю "Автопарк" за період з листопада 2020 року до квітня 2021 року (включно) сплачена не була, що відповідачем не заперечується.

Факт понесення Пенсійним фондом витрат на виплату пільгових пенсій за списком № 2 за період з листопада 2020 року до квітня 2021 року (включно) громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтверджується довідками та витягами з відмостей по вказаним пенісонерам про розмір призначеної і фактично отриманої ними пенсії, наданими позивачем до матеріалів справи.

У зв`язку з тим, що вказана сума відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

За приписами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

За правилами даного пункту покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, зокрема, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, покриваються підприємствами та організаціями.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР).

Згідно п. 1 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Положеннями абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР визначено, що об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на наведені норми матеріального права, суд апеляційної інстанції не приймає аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності у відповідача обов`язку відшкодовувати органу Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, оскільки такі призначені на пільгових умовах саме по Списку №2, так як покриття підприємствами витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку №2 передбачено положеннями п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, у відповідності до п. 1 ст.1 Закону № 400/97-ВР відповідач віднесений законодавцем до кола осіб, які є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, та в силу абзацу 4 пункту 1 статті 2 даного Закону об`єктом оподаткування для відповідача є, зокрема, фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не приймає суд апеляційної інстанції і аргументи скаржника щодо відсутності порядку відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій з огляду на таке.

Дійсно, як правильно зауважує скаржник, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» №1461-III від 17.02.2000 виключено частину 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою було передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів «б» -«з» цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, в розмірі 50 процентів по пенсіях, призначених у 1991 році, 60 процентів - у 1992 році, 70 процентів - у 1993 році, 80 процентів - у 1994 році, 90 процентів - по пенсіях, призначених у 1995 році і 100 процентів - з 1996 року.

В той же час, слід зазначити, що одночасно цим же Законом доповнено статтю 2 Закону № 400/97-ВР пунктом, яким встановлено обов`язок підприємств відшкодовувати витрати ПФУ на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за пунктами б-з ст..13 Закону України Про пенсійне забезпечення. А саме, Законом №1461-III доповнено пункт 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР абзацом четвертим відповідно до якого об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з ст..13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст..12 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Також Законом №1461-III абзац третій пункту 1 Закону№ 400/97-ВР викладено в новій редакції та встановлено ставку збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Отже, підприємства зобов`язані відшкодовувати органам Пенсійного фонду суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених їх працівникам на пільгових умовах за пунктами б-з ст..13 Закону України Про пенсійне забезпечення, за ставкою 100 % розміру виплаченої пенсії.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена в Інструкції, затвердженою постановою правління ПФУ №21-1 від 19.12.2003.

За приписами п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно із п. 6.5 Інструкції №21-1, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Пунктом 6.7 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що працівникам ТДВ "Автопарк", зазначеним згідно з переліком у відповідних розрахунках органу ПФУ за листопад 2020 року - квітень 2021 року, на підставі підпунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до вищевказаних розрахунків, відповідач повинен сплатити суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за вищевказаний період в розмірі 62601,51 грн.

Зважаючи на те, що вказана заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не спростований аргументами апеляційної скарги, про наявність правових підстав для її стягнення з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з`ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року по справі №280/4833/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 10.11.2021 р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк