Справа № 580/450/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року справа № 580/450/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Руденко А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності неприйняття рішення по розрахунку (перерахунку) основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до постанови суду та зобов`язання здійснити розрахунок основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, у якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області як суб`єкта владних повноважень протиправною щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 4 січня 2021 року розпорядження по розрахунку (перерахунку) його основної і додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на який у позивача встановлено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2010 року по справі №2-а-141/10р;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області як суб`єкта владних повноважень усунути порушення права ОСОБА_1 на розмір основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2010 року по справі №2-а-141/10р на момент виникнення спірних відносин, шляхом прийняття для цього відповідного розпорядження по розрахунку пенсії з 4 січня 2021 року в розмірі основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії особі по інвалідності 11 групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2010 року по справі №2-а-141/10р було зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності позивача з 18.01.2010 відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідач свого часу судове рішення виконав, однак у подальшому пенсійні виплати були зменшені без згоди позивача відповідно до змін у законодавстві України, а саме: Закону України від 24.12.2014 №76-V111 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон №76-V111)

Зважаючи на ту обставину, що постанова суду має безстроковий характер, а закони або інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, позивач у січні 2021 року звернувся до відповідача із заявою про розрахунок основної та додаткової пенсій по інвалідності у відповідності до розмірів, встановлених ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та підтверджених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2010 року по справі №2-а-141/10р, проте відповідач послався на зміни у законодавстві, а саме: закони про Державний бюджет України на 2011, 2012, 2013, 2014 роки та Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-V111 і у перерахунку відмовив.

Позивач вважає відмову незаконною, оскільки рішенням суду захищено його право на момент виникнення спору і в контексті положень ст. 22 Конституції України навіть у разі зміни законодавчого регулювання спірних відносин розмір пенсії не може бути зменшено.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 24.02.2021, зазначив, що відсутні підстави для перерахунку і виплати позивачеві основної пенсії та додаткової пенсії відповідно до статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, як було встановлено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2010 року по справі №2-а-141/10р, з огляду на те, що після набрання цим рішенням законної сили правове регулювання розміру відповідних виплат суттєво змінилося, що не дозволяє застосовувати це рішення до спірних правовідносин, які є актуальними на даний час. Фактично рішення суду виконано, що підтверджує позивач.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій не спростував та не заперечив аргументи позивача у позовній заяві, тому не виконав обов`язок доказування правомірності свого рішення.

Крім цього позивач просив відновити пенсійні виплати за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Новими обставинами у цій справі є те, що до кінця 2014 року зміни до статей 50, 54 вказаного Закону не вносились, а перехідні положення Закону №76-V111 передбачають, що у разі коли розмір пенсії зменшується, то пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 та від 20.07.2021 у відповідача були витребувані додаткові докази.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, особою з інвалідністю 11 групи та з одержує державну та додаткову пенсії по інвалідності, призначені на підставі ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності позивача з 18.01.2010 відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком.

На виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р був здійснений перерахунок пенсії позивача.

Згідно з розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Тальніському районі Черкаської області №124050 від 21.07.2010 розмір основної пенсії позивача по інвалідності склав 5560 грн, розмір додаткової пенсії як особі з інвалідністю 2 гр. захворювання пов`язане з аварією на Чорнобильській АЕС 521,25 грн, доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю 5,20 грн, всього 6086,45 грн і виплачувався протягом 2010 року.

Згідно з розпорядженням №124050 від 03.08.2021 з 01.12.2014 розмір основної пенсії позивача з обмеженнями складав 1 186,25 грн, розмір додаткової пенсії як особі з інвалідністю 2 гр. захворювання пов`язане з аварією на Чорнобильській АЕС 227,76 грн, доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю 5,20 грн, всього 1 419,21 грн.

Згідно з рішенням №50 з 01.12.2020 розмір основної пенсії позивача з обмеженнями складає 2 211.25 грн, розмір додаткової пенсії як особі з інвалідністю 2 гр. захворювання пов`язане з аварією на Чорнобильській АЕС 227,76 грн, 2439,01 грн.

04.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив прийняти розпорядження по розрахунку його пенсії у відповідності до розмірів, підтверджених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р.

Листом від 16.01.2021 №173-56/П-02/8-230021 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що на виконання судового рішення провело перерахунок пенсії позивача за період з 18.01.2010 до 31.10.2011.

З 01.11.2011 розміри основної і додаткової пенсії по інвалідності визначено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок Державного бюджету», а з 01.01.2012 - постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Із 1 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-V111 тексти статей 50,54 Закону № 796 викладено в нових редакціях, згідно з якими порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок чорнобильської катастрофи. та розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Отже покладені судом зобов`язання у справі №2-а-141/10 р. щодо перерахунку пенсії позивача управління виконало в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень. покладених на управління.

Нормативно-правові акти, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Держава взяла на себе відповідальність за шкоду, завдану громадянам, та зобов`язалася відшкодувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що визначено в статті 13 Закону №796-ХІІ.

Згідно ст. 49 Закону №796-Х11 (в редакції, яка діяла станом на час звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії від 04.01.2021) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону №796-Х11 в редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР було передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону №796-Х11 в редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР було передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

14 червня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік (далі - Закон № 3491-VI), яким розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4 такого змісту: Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Положення пункту 4 розділу VІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011.

Відтак, Законом № 3491-VI Кабінету Міністрів України надано повноваження встановлювати інший, ніж передбачений статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

У подальшому згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2012 рік від 22 грудня 2011 року № 4282-VI, було установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).

Право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри пенсій, передбачених Законом № 796-XII, було передбачено також Законом України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI Про Державний бюджет України на 2013 рік, Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік.

Згідно з пунктом 26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-V111 були внесені зміни до статей 50, 54 Закону №796-Х11 установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та встановлено, що вони застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ці норми Закону №796-ХІІ не визнані неконституційними.

Крім того, Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік передбачено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави підтверджена Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема у рішенні Великода проти України від 03.06.2014, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8 Конституції України).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64 Конституції України).

Висновки суду.

За змістом вказаних приписів Кабінет Міністрів має право регулювати порядок та розміри соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, тому числі розміри пенсій, передбачених Законом №796-V111.

Також законодавчі норми можуть змінюватися, оскільки передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.

Проте відповідно до ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу набутого права не допускається.

Судом встановлено, що позивач на підставі постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р набув право на отримання основної пенсії по інвалідності у сумі 5560 грн та додаткової пенсії як особі з інвалідністю 2 гр. захворювання пов`язане з аварією на Чорнобильській АЕС 521,25 грн, отже зменшення розміру його пенсії, яке відбулось з 01.11.2011 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок Державного бюджету», та з 01.01.2012 - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснено з порушенням ст. 22 Конституції України і є протиправним.

Застосовуючи норми ст. 22 Конституції України як норми прямої дії суд вважає відмову відповідача у поновленні пенсії позивача у розмірах, розрахованих на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р, а саме: основна пенсія 5560 грн. і додаткова пенсія 521,25 грн, протиправною, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.

Водночас позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти нове розпорядження в частині розрахунку пенсії позивача з 4 січня 2021 року в розмірі основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії особі по інвалідності 11 групи 75% мінімальної пенсії за віком, тобто від розміру мінімальної пенсії за віком станом на 01.01.2021, задоволенню не підлягають, оскільки станом на 01.01.2021 законодавчо передбачений інший порядок, а саме: розміри основної і додаткової пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України, та згідно ч. 3 ст. 67 Закону №796-Х11 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) державної пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII, розрахованої на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р у сумі 5560 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, та додаткової пенсії, призначеної відповідно до статті 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, розрахованої на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р у сумі 521 (п`ятсот двадцять одна) гривня 25 копійок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2021 та прийняти рішення про перерахунок ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) державної пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII, розрахованої на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р у сумі 5560 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, та додаткової пенсії, призначеної відповідно до статті 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 28 лютого 1991 року № 796-XII, розрахованої на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.03.2010 у справі №2-а-141/10р у сумі 521 (п`ятсот двадцять одна) гривня 25 копійок, з 1 січня 2021 року.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Алла РУДЕНКО