Справа № 460/598/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Рівне №460/598/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 07.12.2020 №0-1704.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, податковий орган не врахував, що встановлений органом місцевого самоврядування у 2018 році податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік, не підлягає застосуванню у 2019 році.

Ухвалою суду від 03.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 02.03.2021, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.03.2021 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді.

09.03.2021 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що до рішення Тараканівської сільської ради від 27.06.2018 №324 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" не застосовуються вимоги пп.4.1.9 п.4.1. та п.4.5 ст.4, пп.12.3.4 п. 12.3, пп.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (а.с.31-37).

10.03.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій спростовано аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву (а.а.с.38-44).

Ухвалою суду від 12.03.2021 підготовче засідання відкладено на 30.03.2021.

30.03.2021 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з перебування головуючої судді у відпустці. Ухвалою суду від 09.04.2021 підготовче засідання відкладено до 22.04.2021 та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

22.04.2021 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 29.04.2021 підготовче засідання відкладено на 07.05.2021.

Ухвалою суду від 07.05.2021 підготовче засідання відкладено на 25.05.2021 за клопотання представника відповідача.

Ухвалою суду від 25.05.2021 у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. Ухвалою суду від 25.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 10.06.2021.

Судове засідання 10.06.2021 відкладено на 24.06.2021 за клопотання представника відповідача.

Судове засідання 24.06.2021 відкладено на 09.07.2021 за клопотання представника відповідача.

Ухвалою суду від 09.07.2021 у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. Судове засідання, призначене на 09.07.2021, відкладено за клопотання позивача на 09.09.2021.

Ухвалою суду від 09.09.2021 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником нерухомого майна нежитлової будівлі - телятника, загальною площею 773 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ідентифікаційний номер витягу 167619072 (а.с.8).

Тараканівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 27.06.2018 прийнято рішення №324 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" (а.а.с.10-19).

07.12.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення рішення №0-1704, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2019 рік за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 32257,29грн (а.с.9).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.

Підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до абз.2 пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

З аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених ст.10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

У ході розгляду справи судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що позивач є власником нежитлової будівлі телятника, загальною площею 773 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.25 ПК України, ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування.

Базовою (основною) ставкою податку визначається ставка, що визначена такою для окремого податку відповідним розділом цього Кодексу (пп.26.1 ст.26 ПК України).

Згідно зі ст.28 ПК України, абсолютною (специфічною) є ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється як фіксована величина стосовно кожної одиниці виміру бази оподаткування.

Відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи, як ставка податку (пп.7.1.4 п.7.1 ст.7 ПК України)

Тобто, базова (основна) ставка є в структурі кожного податку (збору).

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.12.3 ст.12 ПУ України (в редакції, чинній на дату прийняття рішення про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з пп.12.3.4. п.12.3 ст.12 ПК України (в редакції, чинній на дату прийняття рішення про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті (п.12.5 ст.12 ПК України, в редакції, чинній на дату прийняття рішення про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Судом встановлено, що Тараканівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 27.06.2018 прийнято рішення №324 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік", яке набирає чинності з дня прийняття та застосовується з 01.01.2019 (а.а.с.10-19).

Даним рішенням затверджено Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Тараканівської сільської ради.

Додатком 1 вказаного положення визначено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, для будівель для тваринництва встановлено ставку 1,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м (а.а.с.14-18).

Зазначене рішення Тараканівської сільської ради "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" від 27.06.2018 №324 було опубліковане в газеті "Вісті Дубенщини" №28 (149) від 19.07.2018 (а.с.22).

Згідно з ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до ч.12 ст.59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 №1160-IV встановлено, що регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" від 07.12.2017 № 2245-VIII установлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Рішення Тараканівської сільської ради "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" від 27.06.2018 №324 є чинним та таким, що підлягає застосуванню, оскільки протягом 2018 року норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України були зупинені у дії, а також відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття та опублікування рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Таким чином, ПК України встановлений обов`язок громадянина сплатити податок за 2019 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

При цьому, суд зазначає, що позивач фактично оскаржує дії органу місцевого самоврядування щодо неналежного порядку опублікування рішення від 27.06.2018 №324, що не є предметом спору у цій справі.

Поряд з цим, суд враховує наступні висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 08.08.2019 №810/1354/18: "Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його недійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.".

У постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №825/1496/17 зазначено, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та обов`язковими.

В силу вимог ч.5 ст.242 КАС України при вирішенні цього спору судом враховуються зазначені висновки Верховного Суду.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, відповідає визначеним в ч.2 ст.2 КАС України критеріям.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем доведено правомірність спірного податкового повідомлення-рішення. Поряд з цим, порушення прав позивача, про захист яких він просив у судовому порядку, не знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

У силу вимог ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ідентифікаційний код 43142449).

Рішення складено 11 листопада 2021 року.

Суддя О.М. Дудар