Справа № 520/14880/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року № 520/14880/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до суду про скасування вимоги про сплаті боргу (недоїмки) № Ф-216527-56 від 25.05.2021року, на суму 11440,86 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Харківській області їй направлено вимогу від 25.05.2021 № Ф-216527-56 про сплату боргу (недоїмки) в якій зазначено, що станом на 31 травня 2021 року має заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) в розмірі 11440,86 грн.. У наданій вимозі зазначено, що заборгованість виникла згідно даних інформативних систем податкових органів. До контролюючого органу позивачка направила документ про сплату ЄСВ, але належної відповіді не отримала. Крім того, позивачка зазначила, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)"(Закон №591) внесено зміни до пункту 9-10 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону№2464, згідно з якими подовжено період звільнення від нарахування , обчислення та сплати єдиного внеску осіб, зазначених у пунктах 4.5. та 5-1 частини першої статті 4 Закону №2464 у частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами як фізичні особи підприємці , які проводять незалежну професійну діяльність тимчасово звільняються від нарахуванню, обчисленню та сплаті єдиного внеску за себе за період з 1 по 31 березня, з 1 по30 квітня та з 1 по 31 травня 2020року.Тому за 2020 рік вона , як особа , яка проводить незалежну діяльність подала до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого страхового внеску з урахуванням положень вищезазначених законів, якими звільнено від нарахування та сплати ЄСВ за період 01.03.2020 по 31.05.2020.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов у якому зазначив, що платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон №2464) . Позивачка, як фізична особа-підприємець мала право самостійного визначення страхового внеску у 2020 році, шляхом подання до контролюючого органу звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. Вказаним правом ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, скористалася, надавши до ГУ ДПС у Харківській області звітність з єдиного соціального внеску за 2020 рік та, самостійно визначивши суму єдиного соціального внеску у розмірі 9595,50грн, яка підлягає сплаті до бюджету. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 отримала 01.06.2021року та повинна була у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки узгоджувати її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом 25.08.2021року, тоб то з порушення строків звернення до суду. Вважає вимоги позивачки такими що не підлягають задоволеню.

Позивачка надала відповідь на відзив яким зазначила , що вона ,як платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законих інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого ст..122 КАС України, а не ст..25 Закону № 2464.Такий висновок зароблено і в Постанові Верховного Суду України у складі судової палати у розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 25.02.2021року у справі № 580/3469/19, тому єю процесуальний строк для звернення до суду не пропущений.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, позивачка ОСОБА_1 є пенсіонерка за віком, здійснює діяльність як фізична особа-підприємець, має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю. Знаходиться на обліку як фізична особа підприємець, що перебуває на спрошеній системі оподаткування, та здійснює діяльність у сфері права. Як адвокат також має виключний від діяльності у сфері права (при цьому доходів не отримує). Тобто види діяльності співподають. ОСОБА_1 як особа, що проводить незалежну діяльність надала до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого страхового внеску за.2020 рік . Сума нарахованого єдиного внеску за 2020 рік склала 9595,30грн. З наданих копій Звіту та документів про перерахування належних до сплати сум вбачається, що ОСОБА_1 перераховано 9597,18грн. єдиного внеску за 2020 рік; 3117.18грн. сплачено 21.02.2020; 31180,00грн. сплачено 05.10.2020року, 3300,00грн. сплачено 16.01.2021року. Таким чином ОСОБА_2 виконала зобов`язання по сплаті ЄСВ і заборгованість відсутня.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI).

За змістом ст. 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

А пункт 4 ч. 1 цієї статті до платників єдиного внеску відносить також фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 2 ч. 1 цієї статті Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абз. 2 п. 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

За змістом п. 3 р. VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абз. 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пп. 1, 2 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у пп. 3, 4, 6 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Абзацом 1 п. 4 р. VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Законами України від 17.03.2020 № 533-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» із змінами та доповненнями від 04.12.2020 № 1072-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійсненім заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» внесені зміни до розділу VIII Закону № 2464.

Так, п. 910 розд. VIII Закону № 2464 встановлено, що тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 01 по 31 березня та з 01 по 30 квітня 2020 за себе.

Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 01 по 31 березня та з 01 по 30 квітня 2020 у розмірах та порядку, визначених Законом №2464. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб Законом № 2464.

Позивачем була подана звітність з єдиного внеску про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску за 2020, згідно з якою єдиний внесок нарахований з січня по грудень 2020 з розрахунку мінімального єдиного внеску щомісячно, складає 9595,00 гривень.

Як зазначено вище, позивачем 23.01.2021 була подана звітність з єдиного внеску про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску за 2020рік.

Таким чином, з урахуванням приписів п. 9-10 розд. VIII Закону № 2464, суд дійшов до висновку про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-216527-56 від 25.05.2021року, на суму 11440,86грн.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно строків звернення до суду з позовом про оскаржувані вимоги суд зазначає,що позивачкою не порушені процесуальні строки звернення до адміністративного суду які визначені процесуальним законом, встановлених ст.122 КАС України.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування вимоги про сплату боргу задовольнити.

Визнати противправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області ( вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) сплату боргу (недоїмки) за № Ф-216527-56 від 25.05.2021, якою визначено суму зобов`язання зі сплати єдиного внеску у розмірі 11 440,86 гривень (одинадцять тисяч чотириста сорок гривень 86 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області ( вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.