Справа № 640/11317/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року м. Київ № 640/11317/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Бокатової Я.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код - 42098368) (надалі - відповідач, ГУ ПФУ у м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо віднесення до страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 за наступні періоди: із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити із страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 наступні періоди: із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправність відмови відповідача у виключені із страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 періоди: із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року.

Ухвалою від 03.07.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва позовну заяву залишено без руху.

Позивач зазначені в ухвалі недоліки усунув у строк встановлений судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.07.2019 (суддя Пащенко К.С.) відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 640/11317/19 у порядку письмового провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач звертався до ГУ ПФУ в м. Києві із зверненням щодо виключення з розрахунку пенсії за віком періоди з 01.01.2004 по 31.08.2012, так як внески за цей період не відповідали мінімальним страховим внескам, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 24 та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з виключенням з розрахунку пенсії за віком періоди з 01.01.2004 по 31.08.2012, тобто ГУ ПФУ в м. Києві по суті не розглядало питання про виключення з розрахунку пенсії за віком вказані вище періоди, і тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

27.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії, шляхом виключення із періоду розрахунку заробітної плати періоди з 01.01.2004 по 31.08.2012, так як внески за цей період не відповідали мінімальним страховим внескам, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 24 та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 10.06.2019 № 125057/02/М-7998 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що пенсія розрахована відповідно до вимог чинного законодавства.

Однак позивач наголошує, що у вказаному листі відповідач не обґрунтував, на якій підставі взято до розрахунку пенсії страхові внески ОСОБА_1 за період із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року, які є меншими за мінімальні внески.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його необґрунтованим та протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд вказує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (частина 1 статті 24 Закону № 1058).

Згідно з частинами 2-3 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св: В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, Законом № 1058 не передбачено обов`язку пенсійного органу самостійно приймати рішення про виключення певних періодів страхового стажу, який враховується для розрахунку розміру пенсії, у тому числі, у разі якщо сума сплачених за відповідний період (місяць) страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо віднесення до страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 за періоди з 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року, задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити із страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 наступні періоди: із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року, суд враховує таке.

Правові і організаційні засади оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії (абзац перший пункту 1.5 Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 1.7 Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Нормами абзацу першого пункту 2.7 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

При цьому, абзацом другим пункту 4.1 вказаного Порядку зазначено, що заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія за віком з 15.12.2017 з урахуванням страхового стажу 33 років 1 місяць 27 днів та заробітної плати, визначеної за періоди роботи 01.01.1988 по 31.12.1992 та з 01.01.2004 по 30.09.2017. Автоматично оптимізовано заробітну плату за період з 01.12.2004 по 31.10.2011. Коефіцієнт страхового стажу складає 03.33083;індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,17775.

У травні 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про виключення із страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 періоди: із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року.

Вказана заява була зареєстрована 27.05.2019 відділом обробки звернень громадян ГУ ПФУ в м. Києві за вх. № М-7998 (надалі - Заява № М-7998).

Листом від 10.06.2019 № 125057/02/М-7998 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що його пенсія розрахована відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, проаналізувавши зміст Заяви № М-7998, зазначає, що позивач, вважаючи, що страхові внески ОСОБА_1 за період з 0.01.2004 по 31.08.2012 є меншими за мінімальні страхові внески, просив відповідача вказані періоди заробітної плати з розрахунку пенсії виключити.

Разом з тим, у тексті позовної заяви позивач вказує, що 27.05.2019 він звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою "в який просив здійснити його перерахунок пенсії (копія заяви додається), шляхом виключення із періоду розрахунку заробітної плати періоди з 01.01.2004 по 31.08.2012, так як внески за цей період не відповідали мінімальним страховим внескам, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 24 та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"".

Суд зауважує, що у Заяві № М-7998 позивач не просить здійснити перерахунок пенсії, у зв`язку із виключенням відповідних періодів заробітної плати з розрахунку пенсії.

Крім того до Заяви № 7998, копія якої долучена до позовної заяви, не додавалися документи, які додаються до заяви про перерахунок пенсії відповідно до пункту 2.7 Порядку № 22-1, що підтверджується відсутністю таких документів у переліку додатків. У позовній заяві, відповіді на відзив, позивач також не вказує про те, що ним додавалися документи необхідні для перерахунку пенсії.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що Заява № М-7998 є заявою про перерахунок пенсії, оскільки ані зміст, ані форма вказаної заяви не відповідають змісту та формі заяви про перерахунок пенсії передбаченої чинним пенсійним законодавством України.

Суд зауважує, що прийняття рішення про перерахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу і суд не вправі підміняти цей орган при прийнятті відповідного рішення.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним. Інше рішення. Яке б відповідало закону, да давати вказівки. Які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки суд встановив, що Заява № М-7998 не є заявою про перерахунок пенсії, ГУ ПФУ в м. Києві були відсутні підстави для розгляду зазначеної заяви по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не приймалося рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу, а Заява № М-7998 по суті не розглядалася (ГУ ПФУ в м. Києві не вирішував питання про виключення із страхового стажу спірних періодів), то позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити із страхового стажу та врахування заробітку для обчислення пенсії заробіток ОСОБА_1 наступні періоди: із 01.04.2005 по 01.12.2005, серпень та грудень 2010 року, січень, лютий, жовтень, листопад та грудень 2011 року, з січня по квітень та травень 2012 року задоволенню не підлягає.

Посилання позивача на правовий висновок у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 748/696/17, судом до уваги не приймається, оскільки у вказаній справі колегією суддів Верховного Суду було встановлено, що хоча заява про призначення пенсії була подана у довільній формі, але її зміст відповідає змісту заяви про призначення пенсії. До того ж позивачем у вказаній справі до спірної заяви були додані усі необхідні для призначення пенсії документи.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частин 1, 2, 4 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко