Справа № 160/17728/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/17728/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати в періоди з 01.11.1991 року по 31.08.1994 року, з 01.11.1994 року по 31.12.1996 року, без урахування заробітку за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 30.11.2011 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати в періоди з 01.11.1991 року по 31.08.1994 року, з 01.11.1994 року по 31.12.1996 року без урахування заробітку за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 30.11.2011 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач має право для обчислення пенсії на врахування заробітної плати за власним бажанням, у разі доцільності, прохати включати заробіток за будь-які 60 календарних місяців свого стажу до 01.07.2000 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу з 02.12.2004 року призначено пенсію по інвалідності, а з 26.12.2011 року перебуває на пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону №1058.

В подальшому, 18.11.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії без урахування заробітної плати за даними персоніфікованого обліку.

З матеріалів справи вбачається, що заробітну плату розраховано за довідками про заробітну плату від 12.12.2004 року №929, видану ВАТ «ДХК Павлоградвугілля» «Шахта Ювілейна» та №2808 видану ВАТ «ДХК Павлоградвугілля» «Шахта Степова» за період з 01.11.1991 року по 31.08.1994 року, з 01.11.1994 року по 31.12.1996 року та за весь період страхового стажу за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.11.2011 року.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 26.11.2020 року №0400-010310-8/113002 відмовив у проведенні перерахунку з виключенням з розрахунку заробітної плати періоду з 01.07.2000 року по 30.11.2009 року, оскільки зазначені періоди перевищують кількість місяців, що підлягають виключенню, тобто більше 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Не погодившись із відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV), який набув чинності 01 січня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 "Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування" згідно постанов Кабінету Міністрів України № 1854 від 12 грудня 2002 року та № 303 від 12 березня 2003 року.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у ст. 40 Закону №1058-IV.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.07.2018 року по справі № 461/4328/16-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії заяви позивача переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 26 грудня 2011 року, позивач при призначенні пенсії за віком не просив провести виключення із підрахунку заробітної плати певні періоди.

Відтак, оскільки в заяві про призначення пенсії за віком позивач не просив здійснити виключення страхового стажу період з 01.07.2000 року по 30.11.2011 року, то зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача без урахування заробітку за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 30.11.2011 року, не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволені адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 09 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов

суддя В.В. Мельник