Справа № 420/6560/19
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 420/6560/19

адміністративне провадження № К/9901/40116/21

Верховний Суд у складі у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чумаченко Т. А.,

перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року в справі №420/6560/19 за позовом Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

05 листопада 2021 року АТ «Одеська ТЕЦ» вдруге звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року та залишити без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №420/6560/19.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №420/6560/19 позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №, №, № від 27 травня 2019 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд встановив наступне.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У частині першій статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами перегляду оскаржуваних судових рішень скаржник зазначає:

- застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2018 року (справа №823/78/15); від 25 червня 2019 року (справа №826/22478/15); від 19 січня 2021 року (справа №916/4181/14);

- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах пункту 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статтю 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пункт 44 підрозділу 2 Розділу ХХ ПК України, статтю 58 Конституції України, пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року в справі №1-7/99.

Суд зазначає, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу контролюючого органу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

У разі посилання на висновки Верховного Суду, які на думку скаржника не були враховані судом апеляційної інстанції, необхідно посилатися на ті висновки, які були зроблені на підставі дослідження норм, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах за однакових умов.

Аналізуючи касаційну скаргу, Верховний Суд приходить до висновку, що у ній викладено обставини справи, процитовано норми, що регулюють спірні правовідносини, зроблено посилання на постанови Верховного Суду, в яких викладені висновки, що ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах кожної окремої справи та обумовлені іншим складом доказів та їх оцінкою судом. Скаржник не обґрунтував у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Вдруге звертаючись із касаційною скаргою скаржник не виконав роз`яснення Верховного Суду, наведені в ухвалі від 12 жовтня 2021 року про повернення касаційної скарги, щодо викладення підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, які визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, які визначені статтею 330 КАС України.

Отже, касаційна скарга Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року в справі №420/6560/19 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року в справі №420/6560/19 повернути скаржнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Чумаченко