Справа № 600/5739/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 р. м. Чернівці справа № 600/5739/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" до Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Чернівецьке лісове господарство" звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №67007327 від 04.10.2021 р. та скасувати її;

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №6700717 від 04.10.2021 р. та скасувати її, а також скасувати постанову про арешт коштів боржника від 20.10.2021 р. у даному виконавчому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови були винесені у виконавчому провадженні під час якого примусово взагалі не було стягнуто жодних коштів чи майна. Разом з тим, у постанові про стягнення виконавчого збору виконавець вираховує 10% від суми заборгованості, яка вказувалась у виконавчому документі, незважаючи на те, що такий збір має вираховуватися від фактично повернутої, стягнутої суми або вартості майна боржника.

Ухвалою суду від 01.11.2021 р. прийняти позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження на 14:00 год. 08.11.2021 р.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 04.10.2021 р. державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №67007327 та ВП №6700717 та внесено відомості про АСВП. Постанови про відкриття виконавчих проваджень було надіслано сторонам, про що свідчать поштові повідомлення про вручення. При відкритті виконавчого провадження, державний виконавець, згідно п. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" зазначив в постанові про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10% від суми, що підлягає примусовому стягненню. А також керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем при виконанні виконавчих дій, щодо примусового виконання рішення, винесено постанову про арешт коштів, яку надіслано до виконання до відповідних органів та сторонам до відома. Таким чином, відповідач діяв у межах та спосіб визначений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання призначене на 08.11.2021 р. не з`явилися, про причини неприбуття не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Частиною 1 ст. 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що неприбуття сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 01.09.2020 р. позов задоволено. Стягнуто з державного підприємства Чернівецьке лісове господарство кошти у сумі 3081745,00 грн та витрати пов`язані з оплатою судової експертизи в сумі 29980,00 грн.

04.10.2021 р. Головним державним виконавцем Глибоцького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Біреу К.І. відкрито виконавче провадження №67007171 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №926/4465/16 виданого 28.09.2021 р. про стягнення з державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" коштів в сумі 3081745,00 грн. Пунктом 3 вказаної постанови також стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 308174,50 грн.

Керуючись ст. 3,27,40 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем 04.10.2021 р. прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 308174,20 грн (ВП № 67007171).

Також 04.10.2021 р. державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67007327, яким звернуто до примусового виконання наказ Господарського суду Чернівецької області №926/4465/16 виданого 28.09.2021 р. про стягнення з державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" витрат на судову експертизу у розмірі 29980,00 грн. Пунктом 3 вказаної постанови також стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 2998,00 грн.

Керуючись ст. 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем 04.10.2021 р. прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 2998,00 грн (ВП № 67007327).

Вказані постанови отримані позивачем 11.10.2021 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення.

08.10.2021 р. ДП "Чернівецький лісгосп" звернувся до відповідача із заявою, в якій просив звернутись до суду який прийняв судове рішення, із відповідною заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області по справі №926/4465/16 в частині стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства на суму 3081745,00 грн.

13.10.2021 р. відповідач звернувся до позивача із листом, в якому вказував, що згідно рішення Господарського суду від 11.09.2020 р. у справі №926/4465/16 кошти в сумі 3081745,00 грн слід боржнику перерахувати на р/р НОМЕР_1 , а кошти в сумі 29980,00 грн на р/р НОМЕР_2 . Просили надати роз`яснення, яким чином зобов`язано виконати вимоги виконавчих документів, оскільки розрахункові рахунки зазначені в рішенні суду не діючі.

Розглянувши вказані звернення позивача, державним виконавцем 15.10.2021 р. повідомлено, що підстав для звернення державним виконавцем до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення немає, оскільки відсутні підстави, які би ускладнювали виконання рішення суду.

Керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ДП "Чернівецький лісгосп" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 308424,50 грн (ВП №67007171).

20.10.2021 р. Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області подала до відповідача заяви, в яких просила закінчити виконавче провадження та повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки ДП "Чернівецький лісгосп" добровільно відшкодувало борг у сумі 30836095,00 грн та борг у сумі 29980,00 грн.

Враховуючи подану заяву Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем 04.11.2021 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №67007171) з примусового виконання наказу №926/4465/16 від 28.09.2021 р. виданого Господарським судом Чернівецької області про стягнення 3081745,00 грн. Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження винесено в окреме провадження.

Не погоджуючись із прийнятими постановами про стягнення виконавчого збору та накладення арешту на майно, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ установлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами частини 5 статті 26 Закону № 1404-VІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно із частини 1 статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону № 1404-VІІІ за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Згідно із частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ).

Відтак, наведені приписи дають підстави для висновку про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених пов`язаних з його діяльністю дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання рішення.

За змістом положень частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 3 статті 40 Закон № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також, окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Водночас, в розумінні положень Закону № 1404-VIII примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як уже зазначалося, 04.10.2021 р. головним державним виконавцем Глибоцького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) Біреу К.І. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №67007171 та ВП№67007327 про стягнення з позивача 3081745,00 грн та 29980,00 грн за заявами стягувача Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області.

Одночасно з постановами про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем 04.10.2021 року прийнято постанови ВП №67007171 та ВП№67007327 про стягнення з державного підприємства Чернівецьке лісове господарство виконавчих зборів у розмірах 308174,50 грн та 2998,00 грн.

Розмір стягнутого з боржника виконавчого збору відповідає вимогам частини 3 статті 27 Закону № 1404-VІІІ, статусу боржника (який є фізичною особою) та характеру рішення суду, що підлягає примусовому виконанню (рішення покладає на боржника обов`язок вчинити певні дії, тобто має немайновий характер).

Доказів того, що на момент винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2021 року на підставі наказу №926/4465/16 виданого Господарським судом Чернівецької області 28.09.2021 р. вже було виконано, суду не надано.

Суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві не заперечується, що борг погашений ними в добровільному порядку 18.10.2021 р., тобто вже після винесення відповідачем постанов про відкриття виконавчого провадження. Вказана обставина також підтверджується платіжними дорученнями від 18.10.2021 р. №3158 на суму 2081745,00 грн, №3160 на суму 100000,00 грн та №3159 на суму 29980,00 грн.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Суд звертає увагу на те, що положеннями статті 27 Закону № 1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що відповідач, приймаючи постанови про стягнення з позивача виконавчого зборів, діяв правомірно та у відповідності до частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що рішення суду виконати до відкриття виконавчого провадження не було можливості через закриті рахунки стягувача, оскільки державне підприємство "Чернівецьке лісове господарство" не надало до суду доказів звернення до Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області із запитом щодо її діючих рахунків.

Також, суд констатує, що позивачем на депозитний рахунок відповідача сплачено кошти в розмірі 2998,00 грн, в рахунок сплати виконавчого збору по виконавчому провадженню №67007327.

Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору прийняті з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 48 Закону №1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Слід додати, що відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про арешт коштів боржника від 20.10.2021 р. ВП №67007171 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів того, що постанова про арешт коштів боржника від 20.10.2021 р. ВП №67007171 винесена відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її скасування.

Вимога позивача визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника, прийняту відповідачем 20.10.2021 р. в рамках виконавчого провадження ВП №67007171 також не підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу, що прийнятою відповідачем 04.11.2021 р. постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №67007171 припинено чинність арешту майна позивача та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів протиправність оскаржуваного рішення.

Натомість відповідач у ході судового розгляду справи довів безпідставність заявлених позовних вимог, а тому суд відмовляє у задоволенні даного позову повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

З огляду на те, що позивачеві відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення на його користь понесених судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Державне підприємство "Чернівецьке лісове господарство" (вул. Головна, 25, с. Валя Кузьмина, Глибоцький район, Чернівецька область, 60411, );

Відповідач - Глибоцький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Борців за волю України, 2-А, смт. Глибока, Чернівецька область, 60400, ).

Суддя І.В. Маренич