Справа № 160/16859/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпросоя» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ТОВ «Дніпросоя» з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (27.10.2021 року) 17.09.2021 року звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
Як свідчать обставини справи (акт перевірки) ТОВ «Дніпросоя» (покупець) укладені договори постачання: від 26.04.2019 № 260419 - з ТОВ «ТД Протеін» (постачальник) з придбання товару (макуха соєва). До перевірки надані податкові накладні на суму 2 964 960,5 грн., у тому числі ПДВ 494 160,08 грн. та видаткові накладні на суму 2 963 413,5 грн., у тому числі ПДВ 493 901,75 грн. (без ПДВ - 2 469 511,25 грн.), виписані ТОВ «ТД Протеін» протягом травня- серпня 2019; від 23.10.2018 № 2310 - з ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» (постачальник) з придбання товару (макуха соєва). До перевірки надані податкові та видаткові накладні на суму 2 050 510,4 грн., у тому числі ПДВ 341 751,73 грн. (без ПДВ - 1 708 758,67 грн.), виписані ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» протягом жовтня 2048 - січня 2019. В податковому обліку ТОВ «Дніпросоя» вартість товару за вказаними договорами (на підставі видаткових та податкових накладних) включено: до складу витрат у загальному розмірі 4 178 269,0 грн. (2 469 511,0 грн. - по ТОВ «ТД Протеін», 1 708 758,0 грн. - по ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя»), в тому числі: за IV квартал 2018 - 1 571 150,0 грн., І квартал 2019 - 137 608,0 грн., II квартал 2019 - 1 652 886,0 грн., III квартал 2019 - 816 625,0 грн.; до складу податкового кредиту - ПДВ у загальному розмірі 808 391 (314 230,0 грн. - по ТОВ «ТД Протеін», 494 161,0 грн. - по ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя»), в т.ч. в т.ч. за жовтень 2018 року в сумі 44 310,00 грн., листопад 2018 року в сумі 187 250,00 грн., грудень 2018 року в сумі 82 670,00 грн., травень 2019 року в сумі 166 088,00 грн., червень 2019 року в сумі 167 362,00 грн., липень 2019 року в сумі 59 925,00 грн., серпень 2019 року в сумі 100 786,00 грн. Не включено до податкового кредиту ТОВ «Дніпросоя» суму ПДВ 27 521,73 грн. за податковою накладною від 10.01.2019 № 1, яка не зареєстрована в ЄРПН та має статус «відмовлено за рішенням Комісії: «Скаргу не задоволено». Перевіркою встановлено, що ТОВ «ТД Протеін» та ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» не є імпортерами та виробниками товарів, реалізованих ТОВ «Дніпросоя».
Проведеним аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних, фінансово- господарської діяльності постачальників по ланцюгу постачання товару (сої та продуктів її переробки), встановлено відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, власних виробничих активів, власних складських приміщень, транспортних засобів у необхідній кількості, відсутність ведення бухгалтерського обліку на підприємствах, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування податкового кредиту, не мають реального товарного характеру, наведені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності підприємств, задіяних в ланцюгу постачання. Тобто по ланцюгу господарських операцій з руху товару (макухи соєвої) встановлено відсутність джерела його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва.
Також до перевірки не надані сертифікати якості (відповідності) отриманої макухи соєвої від ТОВ «БІО-ЛІДЕР ЗАПОРІЖЖЯ». У вищезазначених протоколах випробувань не зазначено постачальника (виробника) соєвої макухи, а саме ТОВ «БІО-ЛІДЕР ЗАПОРІЖЖЯ», та номер партії - не вказано, дату виробництва- не вказано, термін зберігання- не вказано. Дані факти (значне перевищення обсягів реалізованої сої та продуктів її переробки, придбання якої відсутнє; відсутність реалізації придбаних товарів з метою оформлення документообігу за нереальними господарськими операціями) свідчить про неможливість продажу ТМЦ за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій з постачання товару до ТОВ «Дніпросоя».
Таким чином перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань та податкового кредиту за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 встановлено завищення податкового кредиту на 808 391,0 грн. (рядок 10.1 та рядок 17 Декларації), що призвело до: завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації за грудень 2020 року) на 93 913,0 грн.; заниження податкових зобов`язань з ПДВ до сплати всього на суму 714 478,0 грн., у тому числі: за жовтень 2018 року в сумі 44 310,0 грн., листопад 2018 року в сумі 187 250,0 грн., грудень 2018 року в сумі 82 670,0 грн., травень 2019 року в сумі 166 088,0 грн., червень 2019 року в сумі 167 362,0 грн. та грудень 2019 року в сумі 66 798,0 грн. Також, вказані порушення призвели до завищення витрат на суму 4 178 269,0 грн.
Таким чином перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 встановлено заниження фінансовий результат до оподаткування на 4 178 269,0 грн. (рядок 02 Декларації), що призвело до: заниження об`єкт оподаткування (рядок 04 Декларації) на суму 4 178 269,0 грн. заниження нарахованої сума податку на прибуток (рядок 06 Декларації) на суму 752 088,0 грн. Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податку на прибуток платника податків за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 наведено в додатку 7 до акта перевірки. Детальний опис порушення наведено у розділі 3.1.1.1 на стор. 5-31 акту перевірки.
В акті перевірки зазначено, що створюючи видимість реальності здійснення оподатковуваних операцій, платник податків діяв умисно, оскільки він удавано, цілеспрямовано створив умови, які не могли мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, зокрема, в частині реального придбання товару, декларування цих операцій, сплати податків. Оформивши документально господарські операції, які не відбувались та у подальшому відобразивши їх у податковій звітності, платник податків свідомо прагнув зменшити базу оподаткування та, як наслідок, не сплатити кошти до бюджету. Платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема в частині відображення у податковій звітності виключно тих операцій, які мали місце, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, що призвело до податкового правопорушення, яке вважається умисним.
ТОВ «Дніпросоя» до суду подано відповідь на відзив щодо позовної заяви, в якому позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість доводів, які викладені ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою суду від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
10.11.2021 року учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Представником позивача до суду подано заяву щодо здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на наступне.
Копію наказу від 26.03.2021 №І509-п контролюючого органу надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 26.03.2021.
З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 12 квітня 2021 року головного бухгалтера ТОВ «Дніпросоя» Семко А. М.
Перевірку проведено з відома (в присутності) директора ТОВ «Дніпросоя» Кучеркова А. В. та головного бухгалтера Семко А М.
ТОВ «Днінросоя» проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 26.03.2021, яке надіслано платнику податків 26.03.2021 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Інформація про попередню документальну планову перевірку (документальну позапланову перевірку з усіх питань) платника податків та про перевірки, результати, яких вплинули на проведення та висновки цієї перевірки, проведену контролюючим органом, та усунення виявлених недоліків.
Перевірка проводилась з 12.04.2021 по 23.04.2021 рік.
Термін проведення перевірки продовжувався з 26.04.2021 року по 30.04.2021 року на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.04.2021 року №1897-п.
У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність суб`єкта господарювання були (є):
- директор - ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), за період з 26.04.2013 року (згідно наказу про прийняття на роботу від 26.04.2013 № 1-К) по дату підписання акта перевірки;
- головний бухгалтер - ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ), за період з 26.04.2013 року (згідно наказу про прийняття на роботу від 26.04.2013 №2-К) по дату підписання акта перевірки.
Перевіркою встановлено, що фактично ТОВ «Днінросоя» знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 11 Д.
У періоді, який перевірявся, ТОВ «Дніпросоя» було платником :
- податку на додану вартість;
- податку на прибуток;
- плата за ліцензій на право зберігання пальною;
Перевіркою встановлено порушення:
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, перевіреним підприємством неправомірно занижено податок на прибуток всього в сутні 752 088,00 грн., у тому числі за 4 кв. 2018 у сумі 282 807,00 гри. за 1 кв. 2019 року в сумі 24 769,00 грн., за 2 квартал 2019 року в сумі 297 520,00 грн., за 3 кв. 2019 року в сумі 146 992,00 грн.
2. п. 198.1. п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, перевіреним підприємством неправомірно завищено залишок від`ємного значення з ПДВ всього сумі 93 913,00 грн., в т.ч. за грудень 2020 року в сумі 93 913,00 грн. га неправомірне заниження податку на додану вартість всього сумі 714 478.00 грн., у тому числі: за жовтень 2018 року в сумі 44 310.00 грн., листопад 2018 року в сумі 187 250,00 гри., грудень 2018 року в сумі 82 670,00 грн., травень 2019 року в сумі 166 088.00 грн., червень 2019 року в сумі 167 362,00 грн. та грудень 2019 року в сумі 66 798,00 грн.
3. п. 176.2.6 ст.176 Податкового кодексу та розділу III Порядку заповнення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 , в частині подання податкових розрахунків за формою 1ДФ не у повному обсязі, а саме : невідображення у І, ІІ, ІІІ та IV кварталах 2019 року повернення отриманої допомоги від фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за ознакою «153»
Як свідчать обставини справи (акт перевірки) ТОВ «Дніпросоя» (покупець) укладені договори постачання: від 26.04.2019 № 260419 - з ТОВ «ТД Протеін» (постачальник) з придбання товару (макуха соєва). До перевірки надані податкові накладні на суму 2 964 960,5 грн., у тому числі ПДВ 494 160,08 грн. та видаткові накладні на суму 2 963 413,5 грн., у тому числі ПДВ 493 901,75 грн. (без ПДВ - 2 469 511,25 грн.), виписані ТОВ «ТД Протеін» протягом травня- серпня 2019; від 23.10.2018 № 2310 - з ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» (постачальник) з придбання товару (макуха соєва). До перевірки надані податкові та видаткові накладні на суму 2 050 510,4 грн., у тому числі ПДВ 341 751,73 грн. (без ПДВ - 1 708 758,67 грн.), виписані ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» протягом жовтня 2048 - січня 2019. В податковому обліку ТОВ «Дніпросоя» вартість товару за вказаними договорами (на підставі видаткових та податкових накладних) включено: до складу витрат у загальному розмірі 4 178 269,0 грн. (2 469 511,0 грн. - по ТОВ «ТД Протеін», 1 708 758,0 грн. - по ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя»), в тому числі: за IV квартал 2018 - 1 571 150,0 грн., І квартал 2019 - 137 608,0 грн., II квартал 2019 - 1 652 886,0 грн., III квартал 2019 - 816 625,0 грн.; до складу податкового кредиту - ПДВ у загальному розмірі 808 391 (314 230,0 грн. - по ТОВ «ТД Протеін», 494 161,0 грн. - по ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя»), в т.ч. в т.ч. за жовтень 2018 року в сумі 44 310,00 грн., листопад 2018 року в сумі 187 250,00 грн., грудень 2018 року в сумі 82 670,00 грн., травень 2019 року в сумі 166 088,00 грн., червень 2019 року в сумі 167 362,00 грн., липень 2019 року в сумі 59 925,00 грн., серпень 2019 року в сумі 100 786,00 грн. Не включено до податкового кредиту ТОВ «Дніпросоя» суму ПДВ 27 521,73 грн. за податковою накладною від 10.01.2019 № 1, яка не зареєстрована в ЄРПН та має статус «відмовлено за рішенням Комісії: «Скаргу не задоволено». Перевіркою встановлено, що ТОВ «ТД Протеін» та ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» не є імпортерами та виробниками товарів, реалізованих ТОВ «Дніпросоя».
Проведеним аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних, фінансово- господарської діяльності постачальників по ланцюгу постачання товару (сої та продуктів її переробки), встановлено відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, власних виробничих активів, власних складських приміщень, транспортних засобів у необхідній кількості, відсутність ведення бухгалтерського обліку на підприємствах, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування податкового кредиту, не мають реального товарного характеру, наведені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності підприємств, задіяних в ланцюгу постачання. Тобто по ланцюгу господарських операцій з руху товару (макухи соєвої) встановлено відсутність джерела його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва.
Також до перевірки не надані сертифікати якості (відповідності) отриманої макухи соєвої від ТОВ «БІО-ЛІДЕР ЗАПОРІЖЖЯ». У вищезазначених протоколах випробувань не зазначено постачальника (виробника) соєвої макухи, а саме ТОВ «БІО-ЛІДЕР ЗАПОРІЖЖЯ», та номер партії - не вказано, дату виробництва- не вказано, термін зберігання- не вказано. Дані факти (значне перевищення обсягів реалізованої сої та продуктів її переробки, придбання якої відсутнє; відсутність реалізації придбаних товарів з метою оформлення документообігу за нереальними господарськими операціями) свідчить про неможливість продажу ТМЦ за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій з постачання товару до ТОВ «Дніпросоя».
Таким чином перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань та податкового кредиту за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 встановлено завищення податкового кредиту на 808 391,0 грн. (рядок 10.1 та рядок 17 Декларації), що призвело до: завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації за грудень 2020 року) на 93 913,0 грн.; заниження податкових зобов`язань з ПДВ до сплати всього на суму 714 478,0 грн., у тому числі: за жовтень 2018 року в сумі 44 310,0 грн., листопад 2018 року в сумі 187 250,0 грн., грудень 2018 року в сумі 82 670,0 грн., травень 2019 року в сумі 166 088,0 грн., червень 2019 року в сумі 167 362,0 грн. та грудень 2019 року в сумі 66 798,0 грн. Також, вказані порушення призвели до завищення витрат на суму 4 178 269,0 грн.
Таким чином перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 встановлено заниження фінансовий результат до оподаткування на 4 178 269,0 грн. (рядок 02 Декларації), що призвело до: заниження об`єкт оподаткування (рядок 04 Декларації) на суму 4 178 269,0 грн. заниження нарахованої сума податку на прибуток (рядок 06 Декларації) на суму 752 088,0 грн. Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податку на прибуток платника податків за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 наведено в додатку 7 до акта перевірки. Детальний опис порушення наведено у розділі 3.1.1.1 на стор. 5-31 акту перевірки.
В акті перевірки зазначено, що створюючи видимість реальності здійснення оподатковуваних операцій, платник податків діяв умисно, оскільки він удавано, цілеспрямовано створив умови, які не могли мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, зокрема, в частині реального придбання товару, декларування цих операцій, сплати податків. Оформивши документально господарські операції, які не відбувались та у подальшому відобразивши їх у податковій звітності, платник податків свідомо прагнув зменшити базу оподаткування та, як наслідок, не сплатити кошти до бюджету. Платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема в частині відображення у податковій звітності виключно тих операцій, які мали місце, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, що призвело до податкового правопорушення, яке вважається умисним.
Відповідно до спірного рішення та акту перевірки відповідачем було зроблено помилковий висновок про порушення позивачем ст.ст.44 та 134 Податкового кодексу України та про заниження фінансового результату до оподаткування (прибутку) на загальну суму 752088 грн. за 2018-2019 роки внаслідок безпідставного документального оформлення нереальної господарської операції з одержання товарів.
15 липня 2021 року позивач звернувся в межах апеляційної процедури зі скаргою в порядку ст.56 Податкового кодексу України до Державної податкової служби України.
07 вересня 2021 року на адресу позивача надійшло рішення ДПС України від 01.09.2021 року про залишення зазначеного спірного податкового рішення без змін.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з вимогами пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України- податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.
Відповідно до положень статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1 ст. 44 ПК України).
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3 ст. 44 ПК України).
Згідно п185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Виходячи з вимог п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п.201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Аналіз наведених норм податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Пунктами 6, 7П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), здійснюваних для провадження власності господарської діяльності платника податку, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, та мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Суд зазначає, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Крім того, однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції.
Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.
Так, між позивачем та ТОВ «ТД Протеін» було укладено та виконано договір № 260419 від 26.04.2019 року про поставку макухи соєвої, який повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані його учасників, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції за цим договором фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності сторін договору.
Позивачем також на підтвердження реальності господарської діяльності були долучені копії видаткових накладних, підписаних позивачем та ТОВ «ТД Протеін», що відповідно свідчать про поставку товару за договором №260419 від 26.04.2019 року .
Також позивачем надані копії податкових накладних, у яких відображені господарські операції між позивачем та цим контрагентом та копії товарно-транспортних накладних.
Отже, факт здійснення та реальність господарських операцій, які розглядалися відповідачем під час перевірки підтверджується переліченими вище документами. Вищевказані документи також були надані податковому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.
Також, як було встанволено судом під час розгляду даної справи, в подальшому, макуха соєва, що була придбані за зазначеним договором № 260419 від 26.04.2019 року була перевезена автотранспортом (який знаходиться у позивача в тривалій оренді) на склад останнього та за його рахунок зі складу ТОВ «ТД Протеін». Після чого цим же автотранспортом поставлена позивачем за договором поставки № 0892 від 10 березня 2019 року ПАТ «Бахмутський аграрний союз», що вбачається з доданих позивачем до матеріалів цієї справи первинних документів, які досліджувались відповідачем під час проведення перевірки.
Так, за повідомленням ТОВ «ТД Протеін» відповідно до листа № 01/06-01 від 01.06.2021 року, доданого до матеріалів справи, останнє придбало макуху соєву від контрагентів, які отримували цей товар, зокрема, внаслідок переробки на виробничих потужностях інших виробників.
Крім того, між позивачем та ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» було укладено та виконано договір № 2310 від 23.10.2018 року про поставку макухи соєвої, який повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані його учасників, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції за цим договором фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності сторін договору.
Так, позивачем також на підтвердження реальності господарської діяльності були долучені копії видаткових накладних, підписаних позивачем та ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя», що відповідно свідчать про поставку товару за договором №2310 від 23.10.2018 року.
Також позивачем надані копії податкових накладних, у яких відображені господарські операції між позивачем та цим контрагентом та копії товарно-транспортних накладних.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище, факт здійснення та реальність господарських операцій, які розглядалися відповідачем під час перевірки підтверджується переліченими вище документами. Вищевказані документи також були надані податковому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.
На думку суду, первинні бухгалтерські документи позивача відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складена документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Документи, які долучені позивачем до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.
В подальшому, макуха соєва, що придбана за зазначеним договором № 2310 від 23.10.2018 року була перевезена автотранспортом (який знаходиться у позивача в тривалій оренді) на склад останнього та за його рахунок зі складу ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя», після чого цим же автотранспортом поставлена позивачем за договором поставки № 0748 від 24 вересня 2018 року ПАТ «Бахмутський аграрний союз», що вбачається з доданих позивачем до матеріалів цієї справи первинних документів, які також досліджувались відповідачем під час проведення перевірки.
Як вбачається з фінансової звітності ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя», під час виконання господарських операцій з позивачем, останнє мало у власності виробничі потужності (основні засоби) з переробки сировини (сої) та виробництва олії, при якому виготовляється також макуха соєва, яка постачалась до позивача в межах зазначеного договору. Тобто джерело походження поставленої позивачу за договором № 2310 від 23.10.2018 року макухи соєвої були або могли бути виробничі потужності ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя», що спростовує твердження відповідача щодо неможливості дослідження джерела походження цього товару.
Щодо посилання відповідача, що ТОВ «ТД Протеїн» та ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя» є фігурантами в кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР, слід зазначити, що КПК України не визначає статус «фігурант кримінального провадження».
Доказів того, що посадові особи чи учасники цих контрагентів є підозрюваними чи обвинуваченими у таких кримінальних провадженнях відповідачем до матеріалів цієї справи не надано. Вирок суду щодо посадових осіб чи учасників цих контрагента в матеріалах справи також відсутній.
Отже, у даному випадку суд вважає, що відповідач передчасно дійшов до висновку щодо неможливості в реальності здійснення господарських операцій позивача та його контрагентів - ТОВ «ТД Протеїн» та ТОВ «Біо-Лідер Запоріжжя». Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Суд також зазначає, що матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 822/1815/17.
Унесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальному провадженню не спростовує фактичного здійснення операцій між позивачем та його контрагентом, адже наявність досудового розслідування не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 № 802/2608/17-а.
Належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача у цьому. Проте доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, від 24.04.2018 у справі № 2а/0370/205/12, 20.03.2019 у справі № 813/1979/15, 22.07.2020 у справі № 620/3925/18.
З огляду на наведене у сукупності суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено та не було надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Суд наголошує на тому, що податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення вимог законодавства його контрагентом.
Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи та не можуть бути підставою для висновків про порушення платником податку законодавства під час визначення у бухгалтерському обліку суми доходів, отриманих від операції з таким контрагентом.
Таким чином, будь-які порушення, встановлені податковим органом в діяльності контрагентів платника податків, не можуть бути самостійною підставою для визнання недійсними господарських відносин з поставки позивачем товару контрагенту, яку з боку позивача в повному обсязі підтверджено наданими первинними документами.
Отже, враховуючи те, що матеріали справи спростовують висновки податкового органу, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, інші аргументи відзиву на позовну заяву відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 14 102 грн., що документально підтверджується копією платіжного доручення №7086 від 16.09.2021 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 14 102 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпросоя» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 12 листопада 2021 року.

Суддя С. В. Прудник