Справа № 300/1785/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1785/21 пров. № А/857/16038/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року (суддя Могила А.Б., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складення повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №300/1785/21 за позовом ОСОБА_1 до Косівської територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Косівська районна державна адміністрація Івано-Франківської області,

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Косівської територіальної громади, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача у відповідності до п.2 Порядку відшкодування шкоди, видати позивачу відповідної форми довідку про визнання його таким, що постраждав від надзвичайних обставин відповідно до поданої ним заяви від 26 червня 2020 року.

Косівська міська рада позову не визнала, у суді першої інстанції подала відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Комісії Річківської сільської ради щодо встановлення в акті від 24.06.2020 №45 подій та обставин пошкоджень житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , завданих стихійним лихом. Зобов`язано Косівську територіальну громаду в особі Косівської міської ради повторно скласти акт обстеження житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду наведених в цьому рішенні.

З рішенням суду першої інстанції від 12.07.2021 року не погодилася Косівська міська рада та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду про те, що комісія Річківської сільської ради формально віднеслася до своїх обов`язків з огляду на те, що в акті обстеження житлового будинку громадянина ОСОБА_1 вказано реальний стан будинку за адресою АДРЕСА_1 . Так, в акті обстеження від 24.06.2020 №45 вказано, що наявні пошкодження будинок отримав задовго до настання стихійного лиха, яке мало місце в Косівському районі 20-24 червня 2020 року, потребував ремонту ще до стихії, тобто прямо зазначено відсутність пошкоджень, які були б наслідком надзвичайних обставин 20-24 червня 2020 року. Вважає апелянт, що суд першої інстанції повністю проігнорував твердження Косівської міської ради щодо корисливих мотивів громадянина ОСОБА_1 , які були зазначені у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що позивач, повністю усвідомлюючи, що будинок, який перебуває у його власності з 20 березня 2008 року, розташований в АДРЕСА_1 , в якому він із сім`єю ні дня не проживав, знаходиться в аварійному, непридатному для проживання стані вже багато років. Враховуючи наведене, а також факт надзвичайної ситуації, яка виникла у червні 2020 року, позиція позивача ОСОБА_1 у даній справі більше свідчить про бажання скористатися ситуацією і використати факт стихії у власних корисливих цілях за рахунок бюджетних коштів, виділених відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.07.2020 року №811-р «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла у червні 2020 року». Щодо покликань позивача і суду першої інстанції на норми Порядку відшкодування шкоди особам, які постраждали від надзвичайних обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 жовтня 1992 № 562, звертає увагу апелянт, що такий був прийнятий на виконання статті 39 Закону України «Про надзвичайний стан», який, в свою чергу, втратив чинність на підставі Закону України «Про правовий режим надзвичайного стану» від 16.03.2000 року №1550-111. Тому, хоч і на офіційному веб порталі Верховної Ради України щодо цього Порядку немає відмітки «Втратив чинність», проте вважає, що застосовувати його норми до правовідносин, які виникли у зв`язку зі стихійним лихом у червні 2020 року буде не цілком правомірно.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 12.07.2021 року та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому просить оскаржене рішення суду залишити без змін, залишивши без задоволення апеляційну скаргу за її безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.03.2008 зареєстрованого в реєстрі за №496, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.06.2008 №19346047, витягом з Державного реєстру правочинів від 20.03.2008 №5634120, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №855487 від 23.06.2009, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №855413 від 23.06.2009 (а.с. 22-26).

У червні 2020 року внаслідок стихійного лиха був пошкоджений вищевказаний будинок та присадибна ділянка. З цього приводу позивачем була направлена відповідна заява до Річківської сільської ради.

У зв`язку із бездіяльністю Річківської сільської ради, позивач звернувся до Івано-Франківської обласної державної адміністрації та Косівської міської ради.

Листом від 14.08.2020 №Т-41-60 Косівською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області позивачу вказано про перелік документів, необхідний для отримання матеріальної допомоги, яка надається особам, чиї житлові будинки постраждали від стихійного лиха протягом червня 2020 року (а.с. 42).

Крім цього, за дорученням Івано-Франківської обласної державної адміністрації Косівською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області листом від 21.09.2020 №Т-41/78 повідомлено ОСОБА_1 що для виплати грошової допомоги, громадянам чиї житлові будинку постраждали внаслідок стихійного лиха у червні 2020 року, органами місцевого самоврядування подаються відомості до управління праці соціального захисту населення райдержадміністрації. Оскільки Річківською сільською радою не було подано таких відомостей, підстав для виплати грошової допомоги немає (а.с. 11).

Судом також встановлено, що в матеріалах справи наявний Акт обстеження пошкодженого житла від 24.06.2020 №45, складений комісією Річківської сільської ради. Згідно цього Акту, житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 не придатний для проживання, оскільки потребував ремонту ще до стихії, будинок не електрифікований і в ньому давно ніхто не проживає. Зсув ґрунту на присадибній ділянці (а.с. 12, 41).

Не погодившись з бездіяльністю Косівської міської ради щодо видачі відповідної довідки про визнання позивача таким, що постраждав від надзвичайних обставин, позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами п.24 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно п.19 ч.2 ст.19 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить забезпечення складення довідок про визнання особи постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації, списків (реєстрів) постраждалих внаслідок надзвичайної ситуації, відповідно до яких надається матеріальна допомога, списків загиблих осіб на підставі їх ідентифікації.

Частиною 1 статті 84 Кодекс цивільного захисту України визначено, що постраждалий внаслідок надзвичайної ситуації - це особа, якій заподіяно моральну, фізичну або матеріальну шкоду внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтями 33 та 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження вжиття необхідних заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій відповідно до закону, інформування про них населення, залучення в установленому законом порядку до цих робіт підприємств, установ та організацій, а також населення, та власні (самоврядні) повноваження - створення резервного фонду для ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що держава взяла на себе зобов`язання захищати населення від надзвичайних ситуацій, реагувати на них та запровадити функціонування єдиної державної системи цивільного захисту з метою профілактики, запобігання надзвичайних ситуацій, а у разі їх виникнення зменшення шкідливих наслідків. Ці функції держави виконуються органами виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Кабінетом Міністрів України 02.07.2020 прийнято розпорядження №811-р «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла у червні 2020 року», відповідно до пункту 1 якого з метою ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру, яка виникла у червні 2020 року на територіях Закарпатської, Івано-Франківської, Львівської та Чернівецької областей, виділити з резервного фонду державного бюджету 754 млн. гривень для здійснення першочергових (невідкладних) заходів, у тому числі для Івано-Франківської облдержадміністрації - 480 млн. гривень.

Відповідно до пункту 2 цього розпорядження, Закарпатській, Івано-Франківській, Львівській та Чернівецькій облдержадміністраціям за рахунок виділених коштів, передбачених пунктом 1 цього розпорядження, забезпечити виплату матеріальної грошової допомоги сім`ям загиблих у розмірі 200 тис. гривень на кожного загиблого члена сім`ї та матеріальної грошової допомоги постраждалому населенню для забезпечення належних умов проживання в таких розмірах: власникам житлових будинків, які повністю зруйновані, - 300 тис. гривень на сім`ю; сім`ям, які відселені з житлових будинків, що підлягають капітальному ремонту, - 50 тис. гривень на сім`ю; сім`ям, житлові будинки яких пошкоджені, - 20 тис. гривень на сім`ю.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що Згідно п.7 Порядку відшкодування шкоди особам, які постраждали від надзвичайних обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 року №562 (далі Порядок №562), компенсації підлягають, зокрема вартість будівель (житлові, садові та дачні будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яка виплачується в повному розмірі за діючими на час надзвичайних обставин цінами, що визначаються страховими документами з урахуванням сум, одержаних за договором обов`язкового чи добровільного страхування, а в разі незгоди і якщо будівлі не застраховано, - за оцінкою Бюро технічної інвентаризації.

При цьому, Згідно пункту 1 Порядку №562, особами, які постраждали від надзвичайних обставин, визнаються громадяни, яким завдано шкоди надзвичайними обставинами, проведенням робіт щодо їх відвернення або ліквідації наслідків.

В свою чергу, як вірно зазначено судом, для отримання грошової компенсації особа, яка вважає, що є постраждалою внаслідок стихійного лиха, має право подати письмову заяву до органу державної виконавчої влади, органу місцевого самоврядування. В ній слід коротко описати події, що відбулися, вид та масштаб збитків. Результатом реагування органів державної виконавчої влади, органів місцевого самоврядування є виїзд спеціально створеної комісії у справах осіб, які постраждали від надзвичайних обставин на місце події. На підтвердження такого виїзду комісії та огляду майна у подальшому складає відповідний акт обстеження. У цьому акті зазначаються обставини завдання збитків, вид та розмір завданої шкоди, загальний майновий стан постраждалих та інші вагомі дані (за необхідності).

Пунктом 2 Порядку №562 встановлено, що органи державної виконавчої влади, виконавчі органи місцевого самоврядування (комісії у справах осіб, які постраждали від надзвичайних обставин) видають потерпілим довідки про визнання їх такими, що постраждали від надзвичайних обставин, при наявності паспорта або документа, що його заміняє. Зазначена довідка є підставою для вирішення питань забезпечення житлом, відшкодування заподіяних матеріальних збитків, працевлаштування і надання іншої необхідної допомоги.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду про безпідставність покликань відповідача на те, що Порядок №562 не містить форми довідки про визнання особою такою, що постраждала від надзвичайних обставин, а тому акт обстеження є довідкою, в якій засвідчується наявність чи відсутність пошкодження внаслідок стихії, розмір завданої шкоди, оскільки акт обстеження та довідка про визнання особи такою, що постраждала від надзвичайних обставин є різними за змістом та правовим значенням документами.

Зокрема, акт обстеження підтверджує наявність чи відсутність пошкоджень, завданих природною стихією. У випадку наявності таких пошкоджень комісія органу місцевого самоврядування вказує цю інформацію в акті. В свою чергу, довідка про визнання особи такою, що постраждала від надзвичайних обставин є тим одним із документів, що підтверджує право цієї особи на отримання відповідного відшкодування, внаслідок надзвичайної ситуації (природної стихії).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження пошкоджень, внаслідок надзвичайної ситуації - зсуву ґрунту, позивачем долучено до матеріалів справи фотокартки, з яких вбачається, що частина належному йому житлового будинок частково відділилася (а.с. 48 - 49).

Проте, такі пошкодження в акті комісії Річківської сільської ради від 24.06.2020 №45, не зазначено. Натомість, наведено обставини неможливості проживання в цьому будинку - відсутність електрифікації, необхідність ремонту ще до стихії. При цьому невірно зазначено документи, які підтверджують право ОСОБА_1 на його домоволодіння.

Отже, вірним є висновок суду, що Комісія формально віднеслася до своїх обов`язків, оскільки зазначення про відсутність електрики, потребу в ремонті до стихії не відповідає меті акту обстеження цього житлового будинку встановлення обставин пошкоджень будинку чи їх відсутність внаслідок надзвичайних обставин.

Одночасно, комісією Річківської сільської ради підтверджено факт зсуву ґрунту на присадибній ділянці, проте невказано про пошкодження житлового будинку позивача, що виникли внаслідок природної стихії.

Таким чином, обставини наведені в акті комісії Річківської сільської ради від 24.06.2020 №45 частково не відповідають дійсності, а тому така бездіяльність є протиправною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати Косівську територіальну громаду в особі Косівської міської ради повторно скласти акт обстеження житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , з урахуванням обставин встановлених судом та висновків наведених в рішенні суду.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, згідно п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№29979/04), ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року в адміністративній справі №300/1785/21 за позовом ОСОБА_1 до Косівської територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль