Справа № 640/6065/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6065/21 Головуючий у І інстанції - Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Національного агентства з питань запобігання корупції, особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом тимчасово виконуючого обов`язки президента Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ОСОБА_2 , Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И Л А:

Тимчасово виконуючий обов`язки президента Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.03.2021 № 23-07/13/21 про усунення порушень Закону України «Про запобігання корупції» та проведення службового розслідування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав на протиправність припису внаслідок відсутності у НАЗК повноважень вимагати у суб`єктів господарювання скасовувати накази про застосування дисциплінарних стягнень, а відповідні дії є привласненням повноважень суду. Також, у приписі відсутній причинно-наслідковий зв`язок між статусом викривача та заходами дисциплінарного впливу, які ДП «НАЕК «Енергоатом» застосовано до нього згідно з наказами від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.03.2021 № 23-07/13/21 про усунення порушень Закону України «Про запобігання корупції» та проведення службового розслідування.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Національне агентство з питань запобігання корупції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Також, не погоджуючись з таким судовим рішенням особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційних скаргах Відповідач, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 посилаються на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційні скарги мотивовані правомірністю та законністю оскаржуваного припису, посилаючись, зокрема, на наявність причинно-наслідкового зв`язку між набуттям ОСОБА_1 статусу викривача і протиправним застосуванням до нього негативних заходів дисциплінарного впливу, безпідставністю проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , а також на інші порушення, допущені ДП «НАЕК «Енергоатом».

Позивачем подано відзив на апеляційні скарги Національного агентства з питань запобігання корупції, особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , в якому він просить закрити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Предметом спору у даній справі є припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.03.2021 № 23-07/13/21 про усунення порушень Закону України «Про запобігання корупції» та проведення службового розслідування, яким керуючись п. 5-3 ч. 1 та ч. 6 ст. 12, ч. 5 ст. 53-4, ч. 3 ст. 65-1, ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції», вимагалось:

1. усунути порушення вимог ч. 1 ст. 53-4, ч. 2 ст. 61, п. 2 ч. 5 ст. 64 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом скасування наказів ДП «НАЕК «Енергоатом» від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92;

2. провести службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли порушенню вимог ч. 8 ст. 12, ч. 1 ст. 53-4, ч.ч. 1, 2 ст. 61, п. 2 ч. 5, ч. 6 ст. 64, ч. 3 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» щодо осіб, які:

- готували накази ДП «НАЕК «Енергоатом» від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92;

- не повідомили у встановлений строк НАЗК про звільнення з посади Уповноваженого;

- прийняли рішення про невиконання законних вимог НАЗК;

За результатами службового розслідування притягнути винних осіб до відповідальності.

Як вбачається із вказаного припису, Уповноваженим є директор із запобігання і протидії корупції-радник президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_1, а наказами від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92 останньому оголошено догани та звільнено від служби.

Отже, припис був спрямований на усунення порушень вимог антикорупційного законодавства та відновлення трудових прав директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_1 , тому оскаржуваний припис безпосередньо впливає на законні права та інтереси ОСОБА_1 , а тому підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , відсутні.

Також, Позивач у вказаному відзиві просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Крім того, Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , в якому він просить зазначену апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.03.2021 Відповідачем на ім`я т.в.о. президента ДП "НАЕК "Енергоатом" ОСОБА_2 складено припис № 23-07/13/21 про усунення порушень Закону України "Про запобігання корупції" та проведення службового розслідування, яким, керуючись п. 53 ч. 1 та ч. 6 ст. 12, ч. 5 ст. 534, ч. 3 ст. 651, ст. 67 Закону України "Про запобігання корупції", вимагалось:

1. усунути порушення вимог ч. 1 ст. 534, ч. 2 ст. 61, п. 2 ч. 5 ст. 64 Закону України "Про запобігання корупції" шляхом скасування наказів ДП "НАЕК "Енергоатом" від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92;

2. провести службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли порушенню вимог ч. 8 ст. 12, ч. 1 ст. 534, ч.ч. 1, 2 ст. 61, п. 2 ч. 5, ч. 6 ст. 64, ч. 3 ст. 651 Закону України "Про запобігання корупції" щодо осіб, які:

- готували накази ДП "НАЕК "Енергоатом" від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92;

- не повідомили у встановлений строк НАЗК про звільнення з посади Уповноваженого;

- прийняли рішення про невиконання законних вимог НАЗК;

За результатами службового розслідування притягнути винних осіб до відповідальності.

У спірному приписі встановлено, що всупереч ч. 3 ст. 651 Закону України "Про запобігання корупції", наказом ДП "НАЕК "Енергоатом" від 02.07.2020 № 514 розпочато службове розслідування та відсторонено від здійснення повноважень директора із запобігання і протидії корупції-радника президента ОСОБА_1 (далі - Уповноважений) за відсутності подання, а лише на підставі листа Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) від 22.06.2020 № 0411-142/21984.

Безпідставне відсторонення Уповноваженого від здійснення ним повноважень на посаді унеможливило здійснення ним постійного контролю за дотриманням вимог Антикорупційної програми відповідно до пп. 5.3, 17.1, 17.2 Антикорупційної програми ДП "НАЕК "Енергоатом" (далі - Антикорупційна програма) та порушило вимоги ч. 2 ст. 61 Закону України "Про запобігання корупції", п. 15.9 Антикорупційної програми.

У порушення ч. 1 ст. 534 Закону України "Про запобігання корупції" після звернення 14.09.2020 Уповноваженого з повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до НАБУ, набуття ним статусу викривача та повідомлення керівника ДП "НАЕК "Енергоатом" про цей факт, Уповноваженому наказом від 30.09.2020 № 784 оголошено догану за невиконання заходів, які він не міг самостійно реалізувати.

Наступним негативним заходом впливу до викривача стало видання наказу ДП "НАЕК "Енергоатом" від 25.01.2021 № 92 "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким його звільнено з посади.

Порушення, за які викривача звільнено з посади, не могли бути ним усунуті, оскільки не належали до його компетенції. Зокрема, згідно з п. 18.4 Антикорупційної програми саме Президент компанії забезпечує роботу внутрішніх каналів та їхній захист від зовнішнього втручання і витоку інформації.

Враховуючи наведене, притягнення ДП "НАЕК "Енергоатом" до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 є негативним заходом впливу до викривача та водночас порушенням вимоги ч. 1 ст. 534, ч. 2 ст. 61 Закону України "Про запобігання корупції", п. 10.7.2 Антикорупційної програми.

Всупереч ч. 1 ст. 534, п. 2 ч. 5 ст. 64 Закону України "Про запобігання корупції" наказом ДП "НАЕК "Енергоатом" від 25.01.2021 № 92 Уповноваженого незаконно звільнено з посади не тільки без надання згоди Національним агентством, але навіть без спрямування керівником ДП "НАЕК "Енергоатом" запиту щодо її отримання.

З метою приховання вчинених незаконних дій, всупереч вимогам ч. 6 ст. 64 Закону України "Про запобігання корупції", яка зобов`язує повідомити Національне агентство про звільнення Уповноваженого протягом двох робочих днів, та ч. 8 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції", яка зобов`язує надати Національному агентству документи на його запит, ДП "НАЕК "Енергоатом" не повідомило про видання вказаного наказу, а також не надало документи на запити Національного агентства від 11.01.2021 № 22-02/1111/21, від 03.02.2021 № 23-07/6315/21 та від 03.02.2021 № 22-02/6316/21.

Таким чином, як зазначено у приписі, службові особи ДП "НАЕК "Енергоатом" допустили грубі порушення ч. 8 ст. 12, ч. 1 ст. 534,ч. 2 ст. 61, п. 2 ч. 5, ч. 6 ст. 64, ч. 3 ст. 651 Закону України "Про запобігання корупції".

Вважаючи протиправним вказаний припис, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що припис внесено за результатами здійсненої перевірки ДП «НАЕК «Енергоатом», проте будь-яких доказів на підтвердження її проведення, зокрема, направлення на перевірку, акт за результатами її проведення, Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суду першої інстанції надано не було.

Крім того, спірний припис не містить належного обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між набуттям статусу викривача внаслідок здійснення відповідного повідомлення і протиправним застосуванням до нього негативних заходів або їх загрози з боку керівника або роботодавця.

У справі відсутні докази того, що викривачем повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження.

Крім того, лише за наявності очевидних та/або належним чином обґрунтованих підстав, встановлених у передбачений законом спосіб, для твердження про видання (прийняття) з порушенням вимог зазначеного Закону, зокрема рішення підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку.

Таким чином, вказана норма не наділяє повноваженнями Національне агентство з питань запобігання корупції звертатися з приписами щодо скасування зокрема і рішень у випадку виявлення порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо захисту викривачів. Так, Національне агентство з питань запобігання корупції фактично втручається у здійснення, зокрема, суб`єктом господарювання його діяльності, у тому числі організаційно-розпорядчої.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).

Згідно з ч. 1 ст. 4 названого Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700-VII до повноважень Національного агентства належить отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями.

Відповідачем, особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , в апеляційних скаргах зазначено, що судом першої інстанції зроблено безпідставний та необґрунтований висновок про те, що внесенню Національним агентством припису обов`язково має передувати належним чином проведена перевірка згідно вимог Порядку.

Так, згідно з п.п. 52, 53 ч. 1 та ч. 6 ст. 12 Закону № 1700-VII Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право: проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, юридичних особах публічного права та юридичних особах, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм, створення та функціонування внутрішніх і регулярних каналів повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, захисту викривачів; вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів.

У випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) перевірок організації роботи із запобігання і виявлення корупції, оформлення результатів таких перевірок визначено Порядками проведення перевірок організації роботи із запобігання і виявлення корупції, затвердженими наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 27 травня 2020 року № 223/20 (чинний з 26 червня 2020 року по 18 лютого 2021 року) та наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 18 січня 2021 року № 11/21 (чинний з 18 лютого 2021 року).

Відповідно до п. 4 вказаних Порядків перевірці підлягають питання стосовно дотримання об`єктом вимог Закону та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів, які поширюються на такий об`єкт, зокрема щодо захисту викривачів.

Згідно з п. 8 розділу V зазначених Порядків у разі виявлення порушень вимог Закону за результатами перевірки Національне агентство: вносить припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Отже, затвердженими самим Відповідачем Порядками передбачено проведення перевірки захисту викривачів в імперативному порядку, за наслідками якої, у разі виявлення відповідних порушень, може бути внесено припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що встановлення юридичного факту порушення вимог Закону та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів має здійснюватися виключно у встановлений спосіб, а внесенню припису має передувати перевірка, проведення якої має відбуватися у спосіб, визначений відповідним Порядком, з чим погоджується колегія суддів.

Також, Відповідачем, особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , в апеляційних скаргах зазначено про безпідставність висновку суду першої інстанції щодо відсутності статусу викривача у ОСОБА_1 та відсутності систематичності застосування негативних заходів впливу саме як наслідку повідомлення ним про корупційне правопорушення. Так, на їх думку, застосуванню до ОСОБА_1 негативного заходу впливу у вигляді звільнення (25.01.2021) передувало подання ним повідомлення і набуття статусу викривача і 14.09.2020). Крім того, після набуття статусу викривача ОСОБА_1 безпідставно двічі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (17.09.2020 та 30.09.2020), що свідчить про певну системність застосування до ОСОБА_1 негативних заходів впливу саме як до викривача.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 Закону № 1700-VII викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше.

Частиною 5 ст. 534 Закону № 1700-VII визначено, що викривач, його близькі особи, звільнені з роботи у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, підлягають негайному поновленню на попередній роботі (посаді), а також їм виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення викривача, його близької особи на роботі (посаді) розглядається більше одного року не з їхньої вини, їм виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 816/1874/17, з моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває певний імунітет, суть якого розкрито в ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Водночас такий імунітет не є абсолютним та має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Наступною обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження.

Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього, негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним. Під негативним заходом впливу може розумітись також і позбавлення або обмеження певного права викривача в порівнянні з іншими працівниками. Наприклад, відмова йому в наданні відпустки в іншому місяці, ніж це передбачено графіком відпусток, в той час як іншим працівникам в такому праві відмовлено не було.

Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою можуть свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено.

Наказом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» «Про проведення службового розслідування» від 02 липня 2020 року № 514, відповідно до резолюції тимчасово виконуючого обов`язки президента Компанії від 30.06.2020, відповідно до листа Національного антикорупційного бюро України від 22.06.2020 № 0411-142/21984, визначено провести службове розслідування щодо з`ясування обставин, викладених у листі Національного антикорупційного бюро України від 22.06.2020 № 0411-142/21984.

Відповідно до статті 46 КЗпП України та пункту 4 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених- на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950, відсторонено від здійснення повноважень на посаді директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ОСОБА_1 на період проведення службового розслідування.

Як зазначено Відповідачем у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 14 вересня 2020 року після звернення із повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до Національного антикорупційного бюро України набув статусу викривача.

Наказом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 17 вересня 2020 року № 736, враховуючи факти неналежного виконання посадових обов`язків та функцій управління директором із запобігання і протидії корупції - радником президента ОСОБА_1 , викладені в Акті службового розслідування від 14 серпня 2020 року, який затверджений 18.08.2020 тимчасово виконуючим обов`язки президента ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_2, службову записку від 17.09.2020 № 403/14 та надані ним пояснення 17 вересня 2020 року, за порушення трудової дисципліни, яке виявилося у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків, передбачених п. 4.1 Посадової інструкції директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ІП-К.6.34.001-19, ОСОБА_1 , директору із запобігання і протидії корупції - раднику президента, оголошено догану.

ОСОБА_1 листом від 24.09.2020 повідомив т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» про набуття статусу викривача.

Наказом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» «Про відрядження» від 25 вересня 2020 року № 346-в, з метою реалізації задекларованої політики ДП «НАЕК «Енергоатом», своєчасного відстеження та оцінки корупційних ризиків, відряджено директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ОСОБА_1 до ВП «Хмельницька АЕС», м. Нетішина Хмельницької обл., терміном 26 діб з 28.09.2020 по 23.10.2020.

Директора із запобігання і протидії корупції - раднику президента ОСОБА_1 зобов`язано провести оцінку встановлених організаційно-розпорядчими та виробничими документами ВП «Хмельницька АЕС» наявних корупційних ризиків, перевірити достатність та належність заходів, що вживаються для усунення, підготувати за результатами пропозиції і план заходів по недопущенню негативних наслідків та подати на затвердження звіт про проведену роботу.

Наказом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 30 вересня 2020 року № 784, за невиконання наказу про відрядження ДП «НАЕК «Енергоатом» від 25.09.2020 № 346-в та порушення трудової дисципліни, яке виявилося у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків, передбачених пунктами 4.2.12, 5.1, 6.2 Посадової інструкції директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ІП-К.6.34.001-19, а також п. 2.2 Кодексу корпоративної етики ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо дисциплінованості й відповідальності за виконання покладених завдань, ОСОБА_1 , директору із-запобігання і протидії корупції - раднику президента, оголошено догану.

Наказом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 25 січня 2021 року № 92 ОСОБА_1 , директора із запобігання і протидії корупції - радника президента звільнено з роботи за систематичне невиконання без повалених причин обов`язків згідно, з посадовою інструкцією, за п. 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України 26 січня 2021 року.

Так, для правильного вирішення даного спору є встановлення наявності причинно-наслідкового зв`язку між набуттям ОСОБА_1 статусу викривача і протиправним застосуванням до нього негативних заходів дисциплінарного впливу зі сторони Позивача.

ОСОБА_1 14 вересня 2020 року звернувся із повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до Національного антикорупційного бюро України, а проведення першого службового розслідування стосовно нього розпочато 02 липня 2020 року на підставі листа Національного антикорупційного бюро України від 22 червня 2020 року № 0411-142/21984.

На час проведення службового розслідування ОСОБА_1 був відсторонений від виконання посадових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 міг усвідомлювати та передбачати можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності та скерувати до Національного антикорупційного бюро України повідомлення з метою набуття імунітету викривача.

Крім того, про набуття статусу викривача ОСОБА_1 повідомив т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» листом від 24 вересня 2020 року, а дисциплінарне стягнення до нього було застосоване згідно з наказом від 17 вересня 2020 року № 736, тобто раніше, ніж роботодавець дізнався про набуття такого статусу.

Отже, наказ від 02.07.2020 № 514 «Про проведення службового розслідування», яким ОСОБА_1 відсторонено від здійснення повноважень (наказ зазначено у приписі), а також наказ від 17.09.2020 № 736 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким за порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 оголошено догану (про такий наказ у приписі не зазначено), прийнято ще до того, як він набув такого статусу та повідомив про нього т.в.о. президента «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_2 .

Дійсно, накази від 30.09.2020 № 784 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 оголошено догану, та від 25.01.2021 № 92 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади, прийнято вже після повідомлення про набуття статусу викривача, проте останні є, зокрема наслідком наказів, які прийняті до того, як ОСОБА_1 набув такого статусу та повідомив про нього.

Зазначене спростовує наявність причинно-наслідкового зв`язку між застосуванням до ОСОБА_1 негативних заходів впливу і здійснення ним 14.09.2021 повідомлення до Національного антикорупційного бюро України, та підтверджує умисел та послідовність дій ОСОБА_1 , спрямованих на ухилення від дисциплінарної відповідальності користуючись імунітетом викривача.

В апеляційних скаргах Відповідач, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 зазначають, що Національне агентство з підстав невідповідності прийнятих рішень Закону № 1700-VII правомірно вказали в оскаржуваному приписі вимогу про скасування наказів ДП «НАЕК «Енергоатом» від 02.07.2020 № 514, від 30.09.2020 № 784 та від 25.01.2021 № 92.

Проте, згідно з ч. 6 ст. 12 Закону № 1700-VII у випадках виявлення порушення вимог Закону, зокрема, щодо захисту викривачів Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Таким чином, Законом № 1700-VII передбачено, що Відповідач наділений повноваженнями вносити припис щодо:

- усунення порушень законодавства;

- проведення службового розслідування;

- притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Підстави, щодо яких вноситься припис, є вичерпними.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 1700-VII нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Отже, вказаною нормою Закону № 1700-VII передбачено обов`язковість скасування нормативно-правових актів, рішень органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, і можливість визнання таких актів, рішень незаконними у судовому порядку.

Таким чином, вказана норма не наділяє повноваженнями Відповідача вносити приписи з такими вимогами.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Законом № 1700-VII не наділено Відповідача повноваженнями вимагати скасування наказів щодо Позивача, оскільки це є втручанням у здійснення суб`єктом господарювання його діяльності, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності свого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Національного агентства з питань запобігання корупції, особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , викладені в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Національного агентства з питань запобігання корупції, особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко