Справа № 600/2644/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2644/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області стосовно не надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах населеного пункту міста Герца Чернівецької області;

- зобов`язати Герцаївську міську раду Чернівецького району Чернівецької області прийняти рішення (за результатами розгляду його заяви від 11.12.2019) про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 1,50 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020 зобов`язано відповідача розглянути в місячний термін його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області та прийняти відповідне рішення про її задоволення або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

07.12.2020 та 09.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявами щодо повторногорозгляду заяви від 11.12.2019 та щодо виконання рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020.

Однак, відповідач по день звернення до суду з позовом, не прийнято рішення за наслідками розгляду його заяви про надання дозволу з розробки проекту землеустрою, а також не виконано рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність, у зв`язку з чим просив зобов`язати відповідача прийняти рішення за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) відповідач належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач правами, передбаченими ст. ст. 159 та 162 КАС України, не скористався, відзив на позовну заяву без поважних причин до суду не надав.

З`ясувавши обставини на які посилаються учасники справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.04.2016 позивач є учасником бойових дій.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.03.2019 позивач є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни.

11.12.2019 позивач, як учасник бойових дій в зоні АТО, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розміром 1,5 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої у місті Герца Герцаївського району Чернівецької області.

До заяви позивачем додано: копію паспорта; копію посвідчення учасника бойових дій; графічний матеріал про розташування земельної ділянки у вигляді копії фото з публічної кадастрової карти України із відміткою де саме земельна ділянка розташована.

Оскільки, відповідачем не було прийнято рішення за результатами розгляду його заяви, позивач звернувся до суду.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020 у справі № 714/632/20, яке набрало законної сили 04.12.2020, позовну заяву ОСОБА_2 до Герцаївської міської ради Герцаївської міської об`єднаної територіальної громади в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Герцаївської міської ради Герцаївської міської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області стосовно не надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту міста Герца або мотивованої відмови у його наданні. Зобов`язано Герцаївську міську раду Герцаївської міської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області розглянути в місячний термін заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області та прийняти відповідне рішення про її задоволення або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

07.12.2020 та 09.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявами, в яких просив: розглянути подану ним заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; виконати судове рішення у справі № 714/632/20 від 03.11.2020; надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою або вмотивовану відмову.

В позовній заяві позивач стверджував, що відповідач по день звернення до суду з позовом, не прийнято рішення за наслідками розгляду його заяви про надання дозволу з розробки проекту землеустрою, а також не виконано рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020.

Доказів розгляду вказаної заяви та прийняття за результатами їх розгляду рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач до суду не надав. Не надано до суду відповідачем також доказів виконання відповідачем рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020 у справі № 714/632/20.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо не надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (далі - ЗК України, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою від 11.12.2019) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно положень ст. 5 ЗК України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

У частинах першій та третій статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч. 2, 3 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 ЗК України.

Так, згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 9 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок та строки розгляду клопотань по наданню дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також передачі земельної ділянки безоплатно у власність громадян, а також органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені у ст. 118 ЗК України орган уповноважений розглядати ці питання, надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Крім того, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

З матеріалів справи видно, що 11.12.2019 позивач, як учасник бойових дій в зоні АТО, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розміром 1,5 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої у місті Герца Герцаївського району Чернівецької області.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020 у справі № 714/632/20, яке набрало законної сили 04.12.2020, визнано протиправною бездіяльність Герцаївської міської ради Герцаївської міської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області стосовно не надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту міста Герца або мотивованої відмови у його наданні. Зобов`язано Герцаївську міську раду Герцаївської міської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області розглянути в місячний термін заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області та прийняти відповідне рішення про її задоволення або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

07.12.2020 та 09.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявами, в яких просив: розглянути подану ним заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; виконати судове рішення у справі № 714/632/20 від 03.11.2020; надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою або вмотивовану відмову.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі витребувано у відповідача, в т.ч.: докази розгляду заяв позивача; рішення Герцаївської міської ради за результатами розгляду заяв позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах населеного пункту міста Герца Чернівецької області; всі документи та матеріали, що стосуються спірних правовідносин.

Під час розгляду справи по суті, доказів розгляду заяви поданої позивачем 11.12.2019 та прийняття за результатами їх розгляду рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач до суду не надав. Не надано до суду відповідачем також доказів виконання рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.11.2020 у справі № 714/632/20.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Судом встановлено, що в порушення наведених вище норм матеріального та процесуального права, подана позивачем заява від 19.12.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, з урахуванням судового рішення у справі № 714/632/20 від 03.11.2020, яке набрало законної сили, відповідачем не розглянута, відповідне рішення про її задоволення або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачем не прийнято.

З урахуванням встановлених по справі обставин та наведених норм права, які регулюють спірні правовідносин, суд приходить до переконання, що відповідач під час розгляду поданої позивачем заяви від 19.12.2019, з урахуванням судового рішення у справі № 714/632/20 від 03.11.2020, яке набрало законної сили, допустив протиправну бездіяльність щодо не надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, а також невиконання судового рішення у справі № 714/632/20 від 03.11.2020.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду його заяви від 11.12.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 1,50 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області, суд зазначає наступне.

Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до п. 2 ч. 2 цієї статті КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05.04.2005 року (заява N 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. При прийнятті рішення відповідачем щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів може, або.

У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії задоволити-відмовити, а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

Отже, зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, не є втручанням суду в дискреційні повноваження відповідача, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 825/602/17, від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 26.02.2019 у справі N 802/721/18-а, від 05.03.2019 у справі N 2040/6320/18).

Вище судом встановлено, що відповідач без жодного правового обґрунтування, протягом тривалого часу допустив протиправну бездіяльність щодо не надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, а також невиконання судового рішення у справі № 714/632/20 від 03.11.2020.

За таких обставин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 1,50 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області.

При цьому. суд звертає увагу, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій під час розгляду поданої позивачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд також зазначає, що відповідач під час розгляду справи по суті відзив на позовну заяву без поважних причин до суду не надав, правами передбаченими ст. ст. 159 та 162 КАС України, не скористався.

Частиною 4 ст. 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведену норму процесуального права, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин, як визнання позову.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,80 грн.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 14, 77, 139, 243-246, 255, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області стосовно не надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах населеного пункту міста Герца Чернівецької області або мотивованої відмови у його наданні.

3. Зобов`язати Герцаївську міську раду Чернівецького району Чернівецької області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 1,50 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах населеного пункту міста Герца Герцаївського району Чернівецької області.

4. Стягнути з Герцаївську міську раду Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текс рішення складено 12.11.2021.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач Герцаївська міська рада Чернівецького району Чернівецької області (вул. Г. Асакі, 9, м. Герца, Чернівецький район, Чернівецька область, ).

Суддя В.К. Левицький