Справа № 600/4988/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/4988/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції, просить: скасувати постанову від 20.09.2021 Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області по виконавчому провадженні № 52898666 про стягнення виконавчого збору в розмірі 149430,50 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що під час примусового виконання виконавчого документу з нього не було стягнуто суму боргу, а добровільно ним сплачено. За наведених обставин, позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.10.2021 відкрито провадження у адміністративній справі № 600/4988/21-а та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України.

Пунктом 5 вказаної ухвали, з метою повного та всебічного розгляду справи, витребувано з Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області наступні докази, а саме: копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 52898666; копію постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 52898666 від 20.09.2021; докази надіслання (вручення) позивачу постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 52898666 від 20.09.2021; всі документи та матеріали справи, що стосується предмету спору. Вказану ухвалу суду 23.10.2021 направлено на офіційну електронну адресу Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, що підтверджується матеріалами справи.

Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання призначені на 03.11.2021 та 10.11.2021 відповідач не прибув, причини неприбуття не повідомив, хоча належним чином був повідомлені про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання у порядку встановленому ст. 268 КАС України на офіційну електронну адресу тексту ухвали суду про відкриття провадження у справі від 22.10.2021 та тексту повістки про виклик, що підтверджується матеріалами справи.

Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) не скористався правом подання відзиву на адміністративний позов в порядку ст. 162 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1, 9 ст. 205 КАС України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи положення ст. ст. 194, 205, 268 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16.11.2016 старшим державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52898666 стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9602, виданого 08.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 1494305,05 грн.

Судом встановлено, що на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL3N415722 від 21.04.2020, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим № 615, та згоди на звернення стягнення на предмет іпотеки, право вимоги за кредитним договором № 339/П/27/2008-840 від 11.07.2008, що первинно був укладений між позивачем та ПАТ «КБ «Надра», відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» № 113126 від 05.07.2021, позивач станом на 05.07.2021 повною мірою виконав зобов`язання за кредитним договором № 339/П/27/2008-840 від 11.07.2008. Новий кредитор не має будь-яких фінансових та майнових та майнових претензій до позивача.

13.09.2021 позивач направив на адресу відповідача копію договору про відступлення прав вимоги № GL3N415722 від 21.04.2020, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а також довідку ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» № 113126 від 05.07.2021 про відсутність матеріальних претензій до боржника.

На підставі отриманих від позивача документів, 20.09.2021 державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, керуючись ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 52898666 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 149430,50 грн.

Доказів надіслання (вручення) позивачу оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 52898666 від 20.09.2021 рекомендованим поштовим відправленням відповідач до суду не надав.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що всі судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, в редакції, який діяв на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52898666 від 16.11.2016).

Згідно з ч.1 ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Положеннями ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, яка діяла до 28.08.2018).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ, які діяли до 28.08.2018 видно, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Необхідно зазначити, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5, в редакції чинній на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 52898666 від 20.09.2021), у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Отже, при поверненні виконавчого документу стягувачу, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Таким чином, виконавчий збір стягується лише за реального стягнення суми боргу з боржника, оскільки в протилежному випадку будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

З матеріалів справи та інформації про виконавче провадження видно, що на виконанні у Васильківському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області перебуває виконавче провадження ВП № 52898666 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-9602, виданого 08.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 1494305,05 грн, яке відкрите 16.11.2016.

Судом встановлено, що 13.09.2021 позивач направив на адресу відповідача копію договору про відступлення прав вимоги № GL3N415722 від 21.04.2020, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та довідку ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» № 113126 від 05.07.2021 про відсутність матеріальних претензій до боржника.

На підставі отриманих від позивача документів, 20.09.2021 державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), керуючись ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову по виконавчому провадженні № 52898666 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 149430,50 грн.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що під час примусового виконання виконавчого листа № 2-9602, виданого 08.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 1494305,05 грн, рішення суду відповідачем в примусовому порядку не виконано.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 2-9602, виданого 08.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 1494305,05 грн.

Враховуючи викладене, на думку суду, у відповідача не було правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі у розмірі 149430,50 грн та винесення оскаржуваної постанови у виконавчому провадженні від 20.09.2021 у ВП № 52898666 про стягнення виконавчого збору з боржника.

Суд також зауважує щодо відсутності підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню, виходячи з наступного.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, у ст. 27 Закону № 1404-VІІІ у частині другій слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Отже, з 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що на час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 20.09.2021, підлягали застосуванню норми ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, які діяли до 28.08.2018, враховуючи відкриття 16.11.2016 виконавчого провадження ВП № 52898666, відтак відповідач мав право стягнути виконавчий збір у розмірі 10 відсотків, що фактична стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Розглядом справи по суті встановлено, що відповідачем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом м. Києва від 08.11.2013 № 2-9602.

Під час прийняття оскаржуваної постанови, відповідач не врахував наведені обставини справи та положення ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, які діяли до 28.08.2018. Тому, суд вважає, що відповідач протиправно, не на підставі, не у межах повноважень, та не у спосіб, визначений Законом № 1404-VІІІ, прийняв оскаржувану постанову ВП № 52898666 від 20.09.2021, якою стягнув з позивача виконавчий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України та відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову, визнає протиправною та скасовує постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 52898666 від 20.09.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи по суті відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови ВП № 52898666 від 20.09.2021, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідач під час розгляду справи по суті відзив на позовну заяву без поважних причин до суду не надав, правами передбаченими ст. ст. 159 та 162 КАС України, не скористався. Не надано відповідачем також витребувані по справі документи.

Частиною 4 ст. 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведену норму процесуального права, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин, як визнання позову.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем понесено судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 125, 129, 140, 143 Конституції України, ст. ст. 9, 77, 79, 80, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 20.09.2021 ВП № 52898666.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до ст. ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс судового рішення складено 12.11.2021.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, буд. 5, ).

Суддя В.К. Левицький