Справа № 600/1864/20-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1864/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

11 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області,в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати Наказ № 387 від 31.05.2019 року виданий Головним Управлінням ДФС У Чернівецькій області "Про проведення документальної планової перевірки" за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік тривалістю 10 робочих днів з 03.06.2019 року;

- визнати незаконними дії Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області та його співробітників, що полягали у проведенні документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого нараховано грошове зобов`язання у сумі 980255,32 грн;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого застосовано штрафні санкції у сумі 340,00 грн;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого нараховано грошове зобов`язання у сумі 82047,93 грн;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн;

- визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 13.08.2019, зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 177034,00 грн;

- визнати протиправним і скасувати Рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № 4 від 13.08.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на підставі якого було застосовано штрафні санкції у сумі 24674,10 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування :

Податкового повідомлення-рішення Форми «Р» Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року.

Податкового повідомлення-рішення Форми «ПС» № від 13.08.2019 року,

Податкового повідомлення-рішення Форми «Р» № від 13.08.2019 року.

Податкового повідомлення-рішення Форми «ПС» № від 13.08.2019 року,

Визнання протиправною та скасування Вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф - від 13.08.2019 року, залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

28 вересня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

02 листопада 2021 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 вказану заяву було задоволено та роз`яснено представнику позивача, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідне клопотання.

Суд зазначає, що під час розгляду справи виникли технічні несправності, які не дали можливості провести судове засідання за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

02 листопада 2021 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, будь яких належних та достатніх доказів поважності неможливості прибуття в судове засідання представника позивача до суду не надано, також, в клопотанні про відкладення розгляду справи не обґрунтовано підстав необхідності відкладення судового засідання (бажання надати додаткові докази, пояснення, тощо), а відтак доводи заяви є необґрунтованими.

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи достатньо доказів для повного дослідження обставин справи та прийняття законного рішення у справі без участі сторін в порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 02 листопада 2021 року було прийнято протокольну ухвалу.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 , зареєстрований, як Фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 .

Платник податків-фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований платником ПДВ згідно ст. 189 розділу V Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, свідоцтво від 29.09.2017 року, номер запису в реєстрі 200359849. Свідоцтво видано ДПІ у м. Чернівцях відповідно до поданої заяви суб`єкта підприємницької діяльності - платника податків-фізичної особи. Індивідуальний податковий номер платника ПДВ - .

Платник податків-фізична особа ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від провадження діяльності за період з 19.09.2016р. по 30.09.2016р. здійснював на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, за період з 01.10.2016р. по 30.09.2017р. здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 2 групи), за період з 01.07.2017р. по 31.12.2018р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності та був платником податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, податку на додану вартість, єдиного соціального внеску, єдиного податку, військового збору.

26.09.2017 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Куніциною І.Є. видана довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за № 18588.

Із змісту вказаної довіреності видно наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 цією довіреністю, що ґрунтується на усному безоплатному договорі доручення, уповноважує ОСОБА_2 , зокрема:

- представляти інтереси ОСОБА_1 як фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах державної податкової служби України, у Міністерствах та відомствах, у Державній фіскальній службі, центрі надання адміністративних послуг, податковій міліції, органах нотаріату, органах державної статистики, органах внутрішніх справ, банківських установах, на митницях, Пенсійному фонді, Центрі зайнятості, у Державному реєстрі речових прав, у територіальних відділах Держземагенства України, у Державній реєстраційні службі, інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності, підпорядкування та галузевої належності, зокрема з питань державної реєстрації юридичних осіб та/або реєстрації як фізичних осіб-підприємців;

- представляти інтереси ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з питань оформлення та одержання свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту на сплату фіксованого податку та інших документів, які стосуються його підприємницької діяльності; розписуватися за ОСОБА_1 на всіх необхідних документах при проведенні даних дій; сплачувати необхідні з нього платежі, в тому числі податки та збори; представляти його інтереси в органах податкової служби з приводу проведення перевірок та інших дій, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, отримувати всі необхідні документи, довідки, реєстраційні книги та журнали, вказані свідоцтва, патенти, ліцензії та розписуватись за нього в їх отриманні, подавати та підписувати заяви, в тому числі і щодо реєстрації та/або припинення його підприємницької діяльності та постановки/зняття його з обліку як фізичної особи - підприємця, подавати та підписувати від його імені звіти та документи, що стосуються його підприємницької діяльності, а також з питань оформлення, реєстрації та отримання електронного цифрового підпису укладення угод щодо надання послуг щодо нього, здійснювати процедуру реєстрації заявника у реєстрі підписувачів АЦСК ІДД та генерації ключів підписувача у АЦСК ІДД ДПС, з правом підпису на всіх необхідних реєстраційних документах АЦСК ІДД ДПС у якості заявника, отримувати ключі; складати подавати відповідну звітність, передбачену чинним законодавством.

Вказана довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам строком на два роки. (т. 3 а. с. 19).

22.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою С.П. видана довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за № 216.

Із змісту вказаної довіреності видно наступне.

Борисевич Сергій Володимиович, який діє на підставі довіреності, посвідченою Куніциною І.С. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу в місті Чернівці Чернівецької області - 26.09.2017 року за реєстровим № 18588 від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 цією довіреністю, уповноважує Волошена Дмитра Валентиновича, зокрема:

- представляти інтереси ОСОБА_1 як фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах державної податкової служби України, у Міністерства та відомствах, у Державній фіскальній службі, центрі надання адміністративних послуг, податковій міліції, органах нотаріату, органах державної статистики, органах внутрішніх справ, банківських установах, на митницях, Пенсійному фонді, Центрі зайнятості, у Державному реєстрі речових прав, у територіальних відділах Держземагенства України, у Державній реєстраційні службі, інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності, підпорядкування та галузевої належності, зокрема з питань державної реєстрації юридичних осіб та/або реєстрації як фізичних осіб-підприємців;

- представляти інтереси ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з питань оформлення та одержання свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту на сплату фіксованого податку та інших документів, які стосуються його підприємницької діяльності; розписуватися за ОСОБА_1 на всіх необхідних документах при проведенні даних дій; сплачувати необхідні з нього платежі, в тому числі податки та збори; представляти його інтереси в органах податкової служби з приводу проведення перевірок та інших дій, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, отримувати всі необхідні документи, довідки, реєстраційні книги та журнали, вказані свідоцтва, патенти, ліцензії та розписуватись за нього в їх отриманні, подавати та підписувати заяви, в тому числі і щодо реєстрації та/або припинення його підприємницької діяльності та постановки/зняття його з обліку як фізичної особи - підприємця, подавати та підписувати від його імені звіти та документи, що стосуються його підприємницької діяльності. (т. 3 а. с. 17-18).

Головне Управління ДФС у Чернівецькій області видало наказ № 387 від 31.05.2019 року про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. (т. 2 а. с. 224, т. 3 а.с. 9).

03.06.2019 року відповідачем видано направлення на перевірку ФОП ОСОБА_1 № № 1249, 1250.

Із змісту вказаних направлень видно, що представник позивача за довіреністю Волошен Д.В. 03.06.2019 року ознайомився під розпис у направленнях від 03.06.2019 року № № 1249, 1250 на перевірку ФОП ОСОБА_1 та отримав копію наказу від 31.05.2019 року № 387 про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 , а також отримав запит про надання документів бухгалтерської звітності господарської діяльності за 2016-2018 роки в термін до 16-00 год. 04.06.2019 року. (т. 3 а. с. 9-12).

05.06.2019 року працівниками Головного Управління ДФС у Чернівецькій області складено акт про ненадання документів № 204/24-13-04/ НОМЕР_1 . Із змісту вказаного акту видно, що в ході проведення планової документальної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 05.06.2019 року станом на 17 год 50 хв. платником податків не представлено первинні документи з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року. (т. 3а. с. 68).

12.06.2019 року працівниками Головного Управління ДФС у Чернівецькій області складено акт про ненадання документів № 206/24-13-04/ НОМЕР_1 . Із змісту вказаного акту видно, що в ході проведення планової документальної перевірки платника податків-Фізичної особи ОСОБА_1 12.06.2019 року станом на 12 год 00 хв. платником податків не представлено первинні документи з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року. (т. 3а. с. 69).

За результатами документальної планової перевірки позивача складено Акт "Про результати документальної планова перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 від 24.06.2019 року". (т. 2 а. с. 241-263, т. 3 а. с. 20-64).

Актом позапланової перевірки позивача № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 від 24.06.2019 року встановлено порушення:

- п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, не представлено для перевірки книгу обліку доходів та витрат;

- пп. 164.1.1, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177, пп. 177.4.5 п. 17.4 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності в сумі 787204,26 грн, в тому числі за період з 19.09.2016р. по 30.09.2016р. в сумі 13867,02 грн, за період 01.0.2017р. по 31.12.2017р. в сумі 671183,88 грн, за період з 01.0.2018р. по 31.12.2018р. в сумі 99153,36 грн;

- пп.49.18.3 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в частині неподання податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2016 рік (з 01.10.2016р. по 31.12.2016р.) та за 2017 рік (з 01.01.2017р. по 30.06.2017р.) - 2 шт.;

- п. 1 ч.3 ст.7, пп.2 п.7.1 ст. 7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010р., внаслідок чого платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму єдиного соціального внеску, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) в сумі 177034,00 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 8962,00 грн, за 2017 рік в сумі 51777,00 грн, за 2018 рік 116292,00 грн;

- п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, з урахуванням змін, внесених Законом № 71-IIІ 2Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014р., внаслідок чого донараховано військовий збір за період з 19.09.2016 року по 31.12.2018 року на загальну суму 65638,35 грн, в тому числі за 2016 рік в сумі 1155,58 грн, за 2017 рік в сумі 56219,99 грн. за 2018 рік в сумі 8262,78 грн;

- п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р., а саме: платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не представлено для проведення перевірки первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За результатами проведеної документальної планової перевірки, на підставі акту перевірки № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 від 24.06.2019 року, контролюючим органом були прийнятті наступні рішення, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого нараховано грошове зобов`язання в сумі 980255,32 грн.; (т. 2 а. с. 18)

- податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого застосовано штрафні санкції у сумі 340,00 грн.; (т. 2 а. с. 19)

- податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого нараховано грошове зобов`язання у сумі 82047,93 грн.; (т. 2 а. с. 20)

- податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, на підставі якого застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн.; (т. 2 а. с. 21)

- вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 13.08.2019, зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 177034,00 грн.; (т. 3 а. с. 79).

- рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на підставі якого було застосовано штрафні санкції у сумі 24674,10 грн. (т. 3 а. с. 75).

Вважаючи вказані вище рішення протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Як визначено статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 3.1 ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно п.п. 41.1.-4.1.4. п. 4.1.ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема: загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу; рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно п.п. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки та інше.

Відповідно п. 85.6 ст. 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Частиною 2 статті 44 КАС України передбачено. що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пунктами 2-5 ч. 5 ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Згідно п. п. 5, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та інші.

Частиною 4 ст. 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 4 статті 9 КАС України визначено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З матеріалів справи встановлено, що з урахуванням заявлених позовних вимог та заперечень, пояснень представників сторін, зокрема пояснення представника позивача, що кошти на рахунки ОСОБА_1 не надходили за реалізовані товари, а також неможливістю прийняття рішення по справі у зв`язку з ненаданням письмових доказів позивачем, а в подальшому представником позивача, як передбачено Законом та відсутністю - письмових доказів, судом першої інстанції з метою повноти та об`єктивного розгляду справи, з`ясування всіх обставин справи неодноразово було зобов`язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог та заперечень.

Оскільки позивач та представник позивача з урахуванням вимог п.п. 2-5 ч. 5 ст. 44, ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення, пояснення не надав суду належні письмові докази, як зазначено в п.п. 2-5 ч. 5 ст. 44, ст. ст. 73-76, ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 КАС України зобов`язував неодноразово позивача, представника позивача, а також відповідача ухвалами суду надати суду письмові докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався, оголошувалась перерва.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 73-76 КАС України визначено належність, допустимість, достовірність, достатність доказів.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1-2 статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою, суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 8-рп/2008 від 22.04.2008 зазначив, що державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Пунктом 1.2.3 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №174 від 17.12.2013 передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позов подано письмові докази щодо здійснення господарських операцій, на підтвердження фактичного здійснення витрат у господарській діяльності, які викладені різними іноземними мовами без перекладу на державну мову. Зазначені документи відповідно до наведених обґрунтувань на думку позивача мали безпосереднє значення для формування витрат суб`єкта господарювання, що в свою чергу вплинуло на розрахунок чистого доходу. Разом з тим, вказані документи неможливо дослідити судом з метою встановлення об`єктивної істини у справі, оскільки інформація у цих документах є неповною, нечитаємою, та викладеною на іноземній мові, що унеможливлює встановити суду, чи мають ці документи відношення до господарської діяльності позивача.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, усі первинні документи, облікові регістри, бухгалтерська та інша звітність повинні складатись українською мовою. Поряд з українською мовою може застосовуватись інша мова у порядку, визначеному Законом України "Про засади державної мовної політики".

Документи, що є підставою для записів у бухгалтерському обліку і складені іноземною мовою, повинні мати впорядкований аутентичний переклад на зазначену мову.

За наведених обставин, суд першої інстанції звернув увагу позивача на необхідність офіційного перекладу доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV.

У частині 1 статті 3 Закону № 996-XIV зазначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Статтею 5 Закону № 996-XIV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства; послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі; нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Згідно ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 15 Закону № 996-XIV визначено, що Контроль за додержанням законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні здійснюється відповідними органами в межах їх повноважень, передбачених законами.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету визначає Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі - Положення № 88.

Згідно з п. 2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно п. 2.2. Положення № 88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Згідно п. 2.5 Положення № 88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Відповідно п.п.3.1.-3.2. Положення № 88 облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.

Згідно п.п. 6.1.-6.2. 6.1. Положення № 88 первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність підлягають обов`язковій передачі до архіву.

Первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України).

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України ( в редакції чинній на час планової перевірки позивача) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно ст. 85 ПК України ( в редакції чинній на час планової перевірки позивача) Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України визначено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу.

З урахуванням зазначених обставин, а також з метою з`ясування всіх обставин у справі, оскільки позивач звертаючись з вказаним позовом до суду - не надав до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, як передбачено ч. 4 ст. 161 КАС України, які були об`єктом дослідження під час перевірки, прийняття оскаржуваного рішення, що мають значення для справи, а представник позивача у судових засіданнях зазначив проте, що не погоджується з прийнятими рішенням, а також заявив, що кошти за продані товари по 45 експортним операціям не отримано, що стало підставою прийняття судом рішень про їх неодноразове витребування ухвалами Чернівецького окружного адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається,що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року зобов`язано позивача надати суду:

- Правовстановлюючі документи ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- Пояснення письмове з посиланням на Закони, нормативно правові акти, письмові докази щодо протиправності дій відповідача при прийнятті Наказу № 387 від 31.05.2019 року Головним Управлінням ДФС У Чернівецькій області "Про проведення документальної планової перевірки" за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік.

- Пояснення письмове із посиланням на Закони, нормативно правові акти, письмові докази щодо протиправності дій посадових осіб відповідача, які залучались до проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 та в чому вони виражаються.

- Пояснення письмове із посиланням на Закони, нормативно правові акти, письмові докази щодо протиправності дій відповідача при прийнятті кожного окремо оскаржуваного рішення, зокрема: ППР ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкової вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 13.08.2019, Рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № 4 від 13.08.2019 року.

- Пояснення письмове позивача - ФОП ОСОБА_1 із посиланням на Закони, нормативно правові акти, письмові докази щодо правомірності своїх дій під час здійснення господарських операцій по яких виявлено порушення та прийнято оскаржувані рішення - по кожному окремо, зокрема: Податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкової вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 13.08.2019, Рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № 4 від 13.08.2019 року.

- Надати інформацію - письмові докази про те, хто здійснював супровід господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , оформлення документів первинного бухгалтерського обліку.

- Надати інформацію про відповідальних осіб у яких зберігались первинні документи бухгалтерського обліку господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . 8.7. Надати докази про те, які саме документи первинного бухгалтерського обліку були об`єктом перевірки та прийняття спірних оскаржуваних рішень.

- Письмове підтвердження того, що у провадженні правоохоронних органів не перебувають на розгляді матеріали перевірки по Акту перевірки.

- Надати інформацію чи проводилось ФОП ОСОБА_1 аудит господарської діяльності за перевіряє мий період, чи проводилась судово-економічна експертиза та інші з приводу виявлених порушень, наслідком якими прийняті оскаржувані рішення.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року зобов`язано позивача надати суду:

- Пояснення письмове із посиланням на Закони, нормативно правові акти, письмові докази щодо протиправності дій відповідача при прийнятті кожного окремо оскаржуваного рішення, зокрема: ППР ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкового повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС У Чернівецькій області № від 13.08.2019 року, Податкової вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 13.08.2019, Рішення ГУ ДФС У Чернівецькій області № 4 від 13.08.2019 року.

- Надати інформацію - письмові докази про те, чи проводилось оскарження вищевказаних рішень до ДПС України, наслідки розгляду скарги.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року зобов`язано позивача, представника позивача надати суду:

- Правовстановлюючі документи ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- Офіційний переклад на українську мову наданих представником позивача, позивачем письмових доказів, які викладені іноземною мовою.

- Реєстр договорів укладених ФОП ОСОБА_1 з іноземною фірмою щодо поставлення товару, згідно ВМД, які були об`єктом перевірки згідно акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9. акту перевірки щодо дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньо економічних операції з аркуша 36-42 акту перевірки.

- Договори укладені з ФОП ОСОБА_1 з іноземними фірмами щодо поставлення товару (паливних брикетів, та інше) згідно ВМД, які були об`єктом перевірки згідно акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9.

- Докази виконання договорів згідно ВМД, які були об`єктом перевірки по акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9. акту перевірки з аркуша 36-42 акту перевірки.

- Докази здійснення розрахунків за поставлені товари в розрізі контрагентів згідно договорів по ВМД, які були об`єктом перевірки - Акт документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9. з аркуша 36-42 акту перевірки.

- Письмові докази - Інформацію з посиланням на письмові докази про те, чи відображено в бухгалтерському обліку наявність заборгованості покупців-іноземних фірм за отриманий товар згідно ВМД, які були об`єктом перевірки по акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9. відповідно до договорів поставлення товарів, якщо так, то як відображено їх поставка, (розрахункові, платіжні та інші документи) заборгованість в бухгалтерському обліку.

- Письмові докази - пояснення з посиланням на докази про наявну дебіторську заборгованість та кредиторську заборгованість станом на 01.01.2016 року, 01.01.2017 року, 01.01.2018 року та на 31.12.2018 року (загальна сума та в розрізі контрагентів із зазначенням дати виникнення.

-. Щоденні банківські виписки по розрахункових рахунках за період 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р.

- Надати інформацію про відкриті валютні рахунки які зазначено в договорах згідно ВМД, які були об`єктом перевірки по акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9.

- Письмові докази - Інформацію з посиланням на письмові докази про те, чи пред`являлись претензії до іноземних покупців за поставлений товар по договорах - згідно ВМД, які були об`єктом перевірки по акту перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9.

- Інформацію чи звертались з позовами до іноземних покупців про стягання суми заборгованості за поставлений товар по договорах - згідно ВМД, які були об`єктом перевірки по акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9.

- Надати інформацію чи призначався ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - директором, якщо так то накази, рішення з цього приводу, ким саме.

- Позивачу, представнику позивача надати суду пояснення чи звертались до відповідача з заявами з наданням письмових доказів - документів первинного бухгалтерського обліку, які зазначені у листі ГУ ДФС у Чернівецькій області від 24.04.2019 року № 3468/ФОП/24-13-13-04 для спростування виявлених порушень та усунення виявлених порушень.

- Позивачу, представнику позивача письмові докази надати в хронологічному порядку складено відповідно до укладених договорів, згідно ВМД, які були об`єктом перевірки по акту документальної планової перевірки від 24.06.2019 року № 119/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та зазначені у Розділі 2.9. в копіях, з перекладом, придатні до читання, згідно опису.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року зобов`язано позивача, представника позивача надати суду:

- Виконати вимоги ухвал суду від 02.12.2020 року, від 09.04.2021 року, від 17.07.2021 року в частині надання письмових доказів щодо підтверджень обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

- Надати суду наступні письмові докази, зокрема: Первинні документи: регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, як визначено п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, за період із 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

Частиною 2 статті 90 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Частиною 2 статті 79 КАС України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Вищевказані обставини вказують на те, що позивачем без додержання ч. 4 ст. 161 КАС України не надано до позовної заяви, а також на виконання ухвали суду, належних, достовірних, достатніх письмових доказів визначених ст.ст. 72-76 КАС України, для долучення до матеріалів перевірки, а також суду для та прийняття рішень із урахуванням вимог ст. 242 КАС України.

З урахуванням дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що позивач без додержання ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 121.1 ст. 121 ПК України не надав податковому органу - відповідачу первинні документи з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 9 статті 80 КАС України передбачено, у разі неподання доказів позивачем - суд може також залишити позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем станом на 30.07.2021 року не було надано до суду докази в обґрунтування позовних вимог, а ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року, від 09.04.2021 року, від 17.06.2021 року, від 02.07.2021 року не виконано.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. У відповідності до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , який згідно відомостей Державної прикордонної служби України по 07.03.2021 року знаходився в межах України не надав суду першої інстанції на виконання вимог ухвали пояснення, а також належних, допустимих, достовірних, достатніх письмових доказів, як передбачено ст. ст. 73-76 КАС України.

Частиною 9 статті 80 КАС України визначено що у разі неподання доказів позивачем - суд також може залишити позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вимог ст. 90 КАС України, невиконання позивачем, представником позивача вимог суду про надання доказів унеможливлює розгляд справи за наявним матеріалами, а також прийняття рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи те, що позивач та представник позивача без поважних причин не надав суду першої інстанції витребувані докази, необхідні для справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом даного спору, що перешкоджає подальшому розгляду справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо залишення позовної заяви без розгляду відповідно до ч. 9 ст. 80, п. 9 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Водночас суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", п. 57).

У рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 р. (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи, що судом першої інстанції вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на судовий розгляд справи, однак позивач та представник позивача без поважних причин, не виконали вимоги ухвал суду першої інстанції щодо надання доказів - не надали суду витребувані судом письмові докази, необхідні для справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом даного спору, що перешкоджає подальшому розгляду справи та прийняття рішення в порядку ст. 242 КАС України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано залишив позов ОСОБА_1 в описаній частині без розгляду.

При цьому, апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для відкриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Натомість оскаржувану ухвалу суду прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.