Справа № 400/4801/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 р. Справа № 400/4801/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,
до відповідача:Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вул. Ломоносова, 22/15, м. Київ 22, 03022,
про:визнання протиправним та скасування постанов від 19.07.2019 ВП № 44132767, від 31.07.2019 ВП № 59672650,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною про стягнення виконавчого збору у розмірі 222 508,15 грн. від 19.07.2019 року в межах виконавчого провадження № 44132767;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною про відкриття виконавчого провадження № 59672650 від 31.07.2019 року.

Свій позов обґрунтовує наступним:

19.07.2019 року заступником начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною винесено Постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 222 508,15 грн. з ОСОБА_1 па підставі ст. 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

31.07.2019 року Державним виконавцем Менчиць Н.Є. винесено Постанову про відкриття ВП №596726050, якою стягнуто з ОСОБА_1 222508,15 грн. виконавчого збору на підставі Постанови № 44132767 від 19.07.2019 року.

Позивач не погоджується з діями державного виконавця, щодо стягнення виконавчого збору та вважає оскаржувані постанови протиправними.

Так, позивач зазначає, що в порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії оскаржуваних постанов відповідач не надсилав на адресу ОСОБА_1 , як боржнику по провадженню.

Крім того, стягувач у виконавчому провадженні звернувся до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа, та в межах виконавчого провадження № 44132767 не відбулося фактичного стягнення боргу чи передачі майна боржника стягувачу, тому, у державного виконавця не було підстав для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору та як наслідок відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної постанови.

Так, 25.07.2019 року заступником начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Менчиць Н.Є. винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувану ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 16.07.2019 року надійшла заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про повернення виконавчого документа без виконання ВП №44132767, про що поставлено відмітку на виконавчому написі № 722.

Стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника призведе до подвійного стягнення суми виконавчого збору або стягнення без реального виконання виконавчого напису № 722, оскільки 06.08.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про відкриття ВП № 59723319 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 722 від 03.03.2014 року, та одночасно винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 222338,15грн.

Позивач звертає увагу, що стягнення виконавчого збору залежить від розміру фактично стягнутого, повернутого або переданого майна при примусовому виконанні виконавчого документа. Вимога ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» може бути застосована у випадку хоча б часткового стягнення заборгованості, а не в будь-якому випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону № 1404 та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.07.2021 суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем відзив на позовну заяву не надано.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

24.07.2014 року державним виконавцем Процом В.С. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 44132767 на підставі виконавчого напису №722 від 03.03.2014 року виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Сума стягнення за виконавчим написом 2225081,53 грн.

Судом також досліджено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 222 508,15 грн. з ОСОБА_1 на підставі ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі та раніше за текстом Закон України № 1404) винесену 19.07.2019 року заступником начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною Постанова про стягнення виконавчого збору.

В подальшому, 25.07.2019 року заступником начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Менчиць Н.Є. винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувану ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404, оскільки 16.07.2019 року надійшла заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про повернення виконавчого документа без виконання ВП № 44132767, про що поставлено відмітку на виконавчому написі № 722.

31.07.2019 року Державним виконавцем Менчиць Н.Є. винесено Постанову про відкриття ВП № 596726050, в який зазначено стягнути з ОСОБА_1 222508,15 грн. виконавчого збору на підставі Постанови № 44132767 від 19.07.2019 року.

Відповідно до статті 28 Закону України № 1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи, що позивач наполягає на не отримані ним оскаржуваних постанов, беручи до уваги неподання відповідних доказів відповідачем, а також з урахуванням ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якою, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд приймає доводи позивача та вважає, що позивач не повідомлений про відкриття виконавчого провадження у порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом із тексту постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.07.2019 року спір у цій справі виник при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Суд зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція), розробленою відповідно до Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII і Закону України № 1404, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України № 1404. підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Норми ч. 3 ст. 40 Закону України № 1404 зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення ч. 3 ст. 40 Закону України № 1404 кореспондуються з нормою абзацу 4 пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість ч. 2 ст. 27 Закону України № 1404 передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону України № 1404, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону України № 1404. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин суд вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України № 1404 без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 08.09.2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом України № 1404, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Матеріалами справи встановлено, що державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі (про, що зазначено у постанові про стягнення виконавчого збору від 19.07.2019 року, а 25.07.2019 року на підставі постанови виконавчий документ повернуто стягувачу.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України № 1404 та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 року по справі № 400/4023/19.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд бере до уваги порушення строків, встановлених ч. 3 ст. 40 Закону України № 1404, які зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

З урахуванням вищевикладеного, а також того, що підставою для прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження була постанова про стягнення виконавчого збору, яка визнана протиправною і скасована, постанова про відкриття виконавчого провадження також є протиправною і її належить скасувати.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, отже суд також бере до уваги, що відповідачем не подано до суду відзиву, про причини неподання не повідомлено. Враховуючи, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, суд розцінює безпідставне неподання відзиву, як визнання позову.

За такого суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Ломоносова, 22/15, м. Київ, 03022, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною про стягнення виконавчого збору у розмірі 222508,15 грн. від 19.07.2019 року в межах виконавчого провадження № 44132767.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною про відкриття виконавчого провадження № 59672650 від 31.07.2019 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Ломоносова, 22/15, м. Київ, 03022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.11.2021 року.

Суддя О.В. Малих