Справа № 380/11765/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/11765/20 пров. № А/857/15855/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року (суддя Москаль Р.М., м. Львів, повне судове рішення складено 05 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури, у якому просила: визнати протиправним і скасувати рішення першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 №229 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ; визнати протиправним і скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Львівської обласної прокуратури №2133к від 11.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області та органів прокуратури; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області або на рівнозначній посаді (за згодою) у Львівській обласній прокуратурі та органах прокуратури з 16.11.2020, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України; стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.11.2020 по дату винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на невмотивованість та необґрунтованість рішення комісії про неуспішне проходження нею атестації, а також на відсутність підстав для звільнення відповідно до статті 51 частини 1 пункту 9 Закону України "Про прокуратуру", оскільки не мали місця ані ліквідація, ані реорганізація органу прокуратури, а також не було скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Крім того, під час проходження ОСОБА_1 іспиту відповідачем було допущено ряд порушень, зокрема, мали місце збої в роботі операційної системи комп`ютерної техніки; перелік питань та відповідей, які були оприлюднені на сайті Офісу Генерального прокурора, часто містили неоднозначні або такі, що не відповідають чинному законодавству України відповіді, у зв`язку з чим під час тестування встановлений некоректний результат.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі №380/9924/20 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у межах спірних правовідносин суб`єктами владних повноважень порушено процедуру проведення атестації та звільнення позивача з органів прокуратури. Зокрема, судом першої інстанції не було враховано те, що під час подання заяви на переведення на посаду в обласній прокуратурі було суттєво обмежено права та свободи ОСОБА_1 , гарантовані ст. ст. 32, 43 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, в силу прийняття Конституційним Судом України рішення від 21.07.2021 №4-р(ІІ)/2021 незаконними є норми закону щодо попередження про можливе майбутнє звільнення прокурорів регіональних прокуратур. Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що проведена атестація мала дискримінаційний характер, грубо порушувала вимоги чинного законодавства. Крім того, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки обставинам, що мали місце під час складання тестування (технічні збої в роботі комп`ютера), що вплинуло на визначення кінцевого результату тесту. Також помилковим є висновок суду, що зміни у складі першої кадрової комісії не впивають на законність прийнятого нею рішення. З огляду на вказане, позивач вважає, що її звільнення з органів прокуратури відбулось із суттєвими порушеннями законодавства, зокрема, наказ про звільнення не містить конкретної підстави для звільнення, тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими.

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких покликаються на правильність висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року апеляційний розгляд справи призначено на 26 жовтня 2021 року о 14:30.

ОСОБА_1 25 жовтня 2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке обгрунтоване тим, що у м. Львові погіршилася епідеміологічна ситуація та посилено карантинні обмеження, у зв`язку з чим є необхідність перенесення розгляду справи на іншу дату.

Протокольною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи задоволено, апеляційний розгляд справи відкладено на 09 листопада 2021 року о 14:30.

09 листопада 2021 року позивачем повторно подано клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, яке обгрунтоване тими ж підставами, що і клопотання від 25 жовтня 2021 року.

Розглянувши вказане клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки наявність карантинних обмежень у м. Львові не є об`єктивною перешкодою участі позивача у судовому засіданні. Так, ст. 195 КАС України передбачено, що учасники справи можуть взяти участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, як в приміщенні суду, так і поза межами приміщення суду. Натомість, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 не заявляла, в клопотанні про відкладення розгляду справи інших обставин, крім вказаних вище, не вказала, що свідчить про зловживання нею процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 1999 року проходила публічну службу в органах прокуратури, з серпня 2015 року на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області (том 1 а.с.30-36).

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», відповідно до якого розпочато реформу прокуратури (змінено систему органів прокуратури, всі прокурори попереджені про майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», запроваджено процедуру атестації, успішне проходження якої є необхідною передумовою для залишення на публічній службі та переведення на посаду прокурора реформованої прокуратури відповідного рівня).

Генеральний прокурор 03 жовтня 2019 року видав наказ №221 (том 1 а.с.85-104), яким затвердив Порядок проходження прокурорами атестації в три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

ОСОБА_1 11.10.2020 подала через кадровий підрозділ обласної прокуратури на ім`я Генерального прокурора заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію (том 2 а.с.33), відповідно до змісту якої заявниця: на підставі пункту 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» просила перевести її на посаду прокурора в обласній прокуратурі і для цього допустити до проходження атестації; з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора (далі - Порядок), ознайомлена та погоджується; підтвердила, що усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону, її буде звільнено з посади прокурора; погодилася із тим, що під час проведення співбесіди та ухвалення рішення кадровою комісію може братися до уваги інформація, отримана від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно), яка не підлягає додатковому офіційному підтвердженню.

Наказом Генеральної прокуратури України від 23 грудня 2019 року №351 визначено днем початку роботи Офісу Генерального прокурора 02 січня 2020 року.

Крім того, наказом Генерального прокурора від 07 лютого 2020 року №77 створено Першу кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур, яким визначено її персональний склад. Перелік тестових питань для першого етапу атестації прокурорів регіональних прокуратур, у тому числі військових прокуратур регіонів України і об`єднаних сил, іспиту з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, було затверджено Генеральним прокурором та разом із правильними відповідями на питання оприлюднено 21.02.2020 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Накази та інші документи Генерального прокурора щодо атестації прокурорів регіональних прокуратур», а також в рубриці «Новини» від 21.02.2020 (https://www.gp.gov.ua/ua/news?_m=publications&_t=rec&id=267763&fp=2210).

Відповідно до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, затвердженого 20.02.2020 головою першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (том 1 а.с.116-120), ОСОБА_1 призначено проведення іспиту на 04.03.2020 в складі групи №2 в місті Києві, проспект Перемоги, 40б за таким графіком: 11:20-12:05 реєстрація; 12:05-12:20 інструктаж; 12:20-14:00 тестування.

ОСОБА_1 04.03.2020 прибула за вказаною адресою, зареєструвалася, отримала логін (U82) та пароль для проходження тестування за допомогою комп`ютерної техніки, пройшла інструктаж, самостійно обрала вільний комп`ютер та приступила до тестування, на проходження якого було відведено 100 хвилин. Звітом про результати тестування (том 2 а.с.36-59) підтверджується, що ОСОБА_1 розпочала тестування о 12:13:53 та завершила його о 12:57:38, відповівши на 100 питань за 43 хвилини 45 секунд.

Звіт про проходження іспиту відображає низку інших відомостей, в тому числі такі (том 2 а.с.36-37): назва блоку питань із затвердженого Генеральним прокурором та оприлюдненого Переліку тестових питань для іспиту (напр., «КПК», «ЄКПЛ та практика ЄСПЛ», «професійна етика прокурора», «антикорупційне законодавство» тощо), з котрого випало це конкретне питання; текст питання, а також його порядковий номер у блоці запитань (в кожному блоці нумерація розпочинається з одиниці, тобто не є наскрізною) згідно затвердженого Генеральним прокурором Переліку тестових питань для іспиту; чотири варіанти відповіді, що пропонувалися на вибір користувача; виділено коректний варіант відповіді, а також відображено обраний користувачем варіант з фіксацією дати/часу відповіді (у форматі «дата-година-хвилина-секунда»); кількість питань з кожного блоку, котрий тестувався, а також кількість коректних відповідей на питання з розбивкою по блоках.

Після завершення тестування результати складення позивачкою іспиту (66 правильних відповідей) відображено членом робочої групи за участі ОСОБА_1 у «Відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора» (том 2 а.с.34-35), що підтверджується їх підписами у відповідних графах відомості, при цьому графа «примітки» ними не заповнена.

04.03.2020 відбулось засідання першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, на якому прийнято рішення про затвердження списку осіб, які не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 4 березня 2020 року (додаток 2 до протоколу) (том 1 а.с.134-138), в якому під номером 69 зазначено прізвище - ОСОБА_2 (66 балів).

ОСОБА_1 після повернення з міста Києва скерувала поштою з міста Львова (том 1 а.с.122-124):

1) Другій кадровій комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур: 06.03.2020 - інформаційний запит від 06.03.2020 про надання роздруківки пройденого 04.03.2020 тесту на знання законодавства та відеозапису здачі іспиту (том 1 а.с.121); 10.03.2020 - заяву від 09.03.2020 з проханням надати можливість перездати іспит, який здано неуспішно внаслідок поганого самопочуття та некоректної роботи комп`ютерної техніки (том 1 а.с.123);

2) Першій кадровій комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур: 13.03.2020 інформаційний запит та заяву від 13.03.2020, які аналогічні за змістом до описаних вище від 06.03.2020 та від 09.03.2020.

10.04.2020 перша кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур серед інших питань розглянула заяви прокурорів, в тому числі ОСОБА_2 , щодо повторного складення тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, які під час проходження тестування не набрали прохідного балу (протокол №8 від 10.04.2020, том 2 а.с. 60-84). Комісія відмітила, що перелічені кандидати, в тому числі позивачка, скаржилися на технічні збої в системі та роботу програмно-апаратного комплексу, некоректність питань у тестах без конкретних прикладів, погане самопочуття після іспиту та під час іспиту, незадовільний стан здоров`я. Комісія встановила, що під час проходження тестування ці прокурори не зверталися до представників кадрової комісії та робочої групи для фіксації технічної несправності комп`ютерної техніки чи програмно-апаратного комплексу у відповідних актах, відтак скарги на технічну роботу системи є непідтвердженими (за винятком заяв двох прокурорів, що підтверджувалися актами про дострокове завершення тестування з незалежних від членів комісії та прокурора причин). Комісія також встановила, що прокурори, які у своїх зверненнях вказували на погане самопочуття та незадовільний стан здоров`я, із відповідними заявами до членів комісії до проходження тестування не зверталися, а розпочали та завершили його проходження, що підтверджується даними системи тестування та відомостями про його результати; вказали про згадані обставини лише після неуспішного проходження тестування (набрання меншої кількості балів аніж прохідна).

Комісія дійшла висновку, що за таких обставин відсутні передбачені пунктом 7 «Порядком проходження атестації прокурорів» підстави для повторного проходження вказаними прокурорами (в т.ч. позивачем) етапу тестування та відмовила у задоволенні їх заяв, ухвалила рішення про неуспішне проходження атестації цими прокурорами, виклала список у Додатку №1 (позивачка в списку під номером 49, том 2 а.с.67).

Рішення щодо ОСОБА_1 надалі оформлене окремим документом (том 2 а.с.94) «Рішення №229 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» від 10.04.2020 такого змісту: «Керуючись пунктами 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пунктом 6 розділу І, пунктом 5 розділу ІІ Порядку проходження прокурорами атестації, враховуючи, що прокурор відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрала 66 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, вона не допускається до проходження наступних етапів атестації. У зв`язку з цим прокурор відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію».

Відповідно до протоколу засідання Першої кадрової комісії від 30.04.2020 № 10 (том 2 а.с.85-93) комісією розглянуто заяви прокурорів щодо повторного складання тестування, в тому числі повторно скеровану ОСОБА_1 заяву від 13.03.2020, за результатами розгляду встановлено, що заяви та доводи вже були розглянуті на засіданнях Першої кадрової комісії та враховані при прийнятті рішень (щодо ОСОБА_1 відповідне рішення міститься в протоколі №8 від 10.04.2020), підстав для зміни раніше прийнятого рішення про неуспішне проходження прокурорами (в т.ч. позивачкою) атестації немає, таке залишено без змін.

У період з 08.04.2020 по 15.11.2020 (а.с.38-43) ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною більшої тривалості без збереження заробітної плати.

11 листопада 2020 року керівником Львівської обласної прокуратури видано наказ №2133к від 11.11.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 » такого змісту: «Керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», пунктом 3 та підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», - наказую: звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII з 16 листопада 2020. […] Підстава: рішення кадрової комісії від 10.04.2020 №229».

Вважаючи рішення першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 №229 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 протиправним, а подальше звільнення з органів прокуратури незаконним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що перша кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора та виконуючий обов`язки керівника Львівської обласної прокуратури, приймаючи спірні рішення, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX (далі Закон №113-ІХ), з дотриманням принципів пропорційності та законності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини врегульовані Законами №№1697-VII, 113-ІХ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Останній Закон набрав чинності 25 вересня 2019 року та започаткував реформування системи органів прокуратури.

Стаття 4 Закону №1697-VII передбачає, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом №1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Згідно з п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VІІ прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України від 19 вересня 2019 року №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (набрав чинності з 25 вересня 2019 року) запроваджено реформування системи органів прокуратури та до Закону №1697-VII були внесені зміни. Встановлена Законом переатестація не має систематичного характеру, відбувається одноразово за окремим законом, є винятковою. У Пояснювальній записці до цього законопроекту було зазначено, що він спрямований на запровадження першочергових і, багато в чому, тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури.

Отже, проведення атестації прокурорів було визначено на законодавчому рівні, як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

У тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно з п.6 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону №1697-VІІ.

П.7 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ містить положення, що прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, Закон №113-ІХ визначає виключну умову для переведення прокурора, який обіймав посаду в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, до реформованих Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур - успішне проходження атестації.

У свою чергу, пунктом 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Закони № 1697-VІІ та 113-ІХ є спеціальними законами, які визначають підстави для звільнення прокурора з посади, при цьому останній Закон встановлює особливості звільнення прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах внаслідок оголошеного реформування системи органів прокуратури і таке звільнення пов`язане з результатами проходження атестації, яка є єдиною умовою переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

При цьому ч.3 ст.16 Закону №1697-VІІ обумовлена можливість звільнення прокурорів з посади з підстав та в порядку, передбачених законом (без вказівки на застосування виключно Закону №1697-VІІ).

Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що успішне проходження атестації є умовою для переведення прокурора в результаті реформи системи органів прокуратури на посаду прокурора Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур. Натомість рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури є підставою для звільнення з посади.

Процедура атестації прокурорів передбачена п.9 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ та здійснюється відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), затверджено "Порядок проходження прокурорами атестації" (далі - Порядок №221).

Згідно з п.1 розділу І Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора, а прокурорів та слідчих місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - кадрові комісії обласних прокуратур. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора (пункти 2, 4 розділу І Порядку №221).

Відповідно до п.6 розділу І вказаного Порядку № 221 атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Пунктами 7-9 розділу І Порядку №221 передбачено, що повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 цього Порядку.

За змістом вказаної заяви (додаток 2 до Порядку №221) прокурор підтверджує про ознайомлення з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку, та наслідками неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, - звільнення з посади прокурора за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ.

Згідно з п.10 розділу І Порядку №221 заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Особа, яку за рішенням суду поновлено на посаді прокурора або слідчого прокуратури після 15 жовтня 2019 року, подає таку заяву Генеральному прокурору упродовж 5 днів після видання керівником органу прокуратури наказу про її поновлення на посаді. Заява підписується прокурором особисто.

Відповідно до п.11 розділу І Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою.

Таким чином, атестація здійснюється шляхом особистої участі прокурора на всіх етапах атестації, а можливість повторного проходження одним і тим самим прокурором атестації чи хоча б одного з її етапів не допускається. Підставою для визначення комісією нового часу (дати) складання відповідного іспиту для прокурора є виключно технічні або інші причини, незалежні від членів комісії та прокурора, які перешкодили проведенню атестації.

Розділом ІІ Порядку №221 врегульовано порядок складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Зі змісту п.1-5 розділу ІІ Порядку №221 вбачається, що після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Перелік тестових питань для іспиту затверджується Генеральним прокурором та оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту.

Тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів.

Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів.

Прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Інші питання, пов`язані із проведенням атестації прокурорів, врегульовані розділом V Порядку. Ці положення поширюються на всі етапи атестації.

Так, п.1 розділу 5 Порядку №221 передбачає, що уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії.

Відповідно до п.2 цього ж розділу у разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.

Пункт 3 цього розділу вказує, що у разі істотного порушення прокурором порядку проведення атестації (наприклад, використання під час тестування сторонніх джерел інформації, мобільного зв`язку, власних технічних приладів; спілкування з іншими прокурорами під час тестування; залишення приміщення під час проходження іспиту, співбесіди; публічного прояву грубої неповаги до членів кадрової комісії чи членів робочої групи; перевищення встановленого часу для виконання практичного завдання; спроба фотографування або винесення матеріалів практичного завдання за межі приміщення, у якому проходить атестація, тощо) такий прокурор припиняє участь в атестації, а кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження таким прокурором атестації. У такому випадку у протоколі засідання вказується, яке саме порушення здійснив прокурор.

Прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури (пункт 3-1).

Кадрові комісії за результатами атестації регулярно подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації прокурорів зберігаються в органі прокуратури, при якому функціонує відповідна кадрова комісія.

Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що організаційну підготовку до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації забезпечують члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії. Також встановлено порядок подання зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації: такі подаються прокурором голові або секретарю комісії. Атестація триває до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження її прокурором. У свою чергу, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону №1697-VІІ.

21 лютого 2020 року наказом Генерального прокурора №105 було затверджено для оприлюднення на офіційному веб-сайті Офісу перелік тестових питань та правила складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів регіональних прокуратур.

Сторонами не заперечується, що 04 березня 2020 року ОСОБА_1 склала іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Деталі іспиту відображено у звіті, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 завершила тестування за 43 хв. 45 сек. За наслідками тестування позивач набрала 66 балів, що є менше, ніж прохідний бал, необхідний для успішного складання іспиту. Жодних заяв чи зауважень щодо технічних збоїв програмного забезпечення під час складання іспиту чи щодо процедури проходження тестування від позивача не надходило. Відповідно й акти про технічні збої в операційній системі під час складання тестування уповноваженими особами відповідача не складалися.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 до початку іспиту пройшла інструктаж щодо правил поводження та здачі іспиту. Такий інструктаж включав роз`яснення про необхідність звернення до спостерігачів у випадку поломки техніки чи поганого самопочуття. Разом з тим, позивачка в ході судового розгляду в суді першої інстанції повідомила, що не зверталася під час іспиту до спостерігачів щодо перешкод у його здачі, іспит не перервала. Також ОСОБА_1 не подавала заяв щодо незадовільного стану здоров`я з метою перенесення дати іспиту, як це передбачено у п. 11 Розділу І Порядку.

Зважаючи на те, що позивач за результатами тестування отримала лише 66 балів, тому у Кадрової комісії були наявні усі правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення №229, оскільки прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації (пункт 5 Розділу II. «Складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» Порядку №221).

Колегія суддів зауважує, що законодавець, ввівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, зазначив, які саме дії мають вчинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації.

Так, як метою проведення атестації прокурорів є надання оцінки їхній професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності, кожен з етапів атестації прокурорів має на меті проявити і оцінити різні аспекти професійної підготовки і кваліфікації прокурора. Результат складеного прокурором іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички є одним з етапів проходження атестації, тобто самостійним показником визначення рівня професійної компетентності. Під час проведення атестації Комісія вирішує питання відповідності прокурора здійснювати свої повноваження, а тому така особа повинна підтвердити свою відповідність за певними критеріями та відповідними показниками у тій послідовності, яку встановила Комісія.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що, подаючи заяву від 11 жовтня 2019 року, позивач підтвердила своє бажання пройти атестацію, вказала на ознайомлення та погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації, що визначені Порядком №221, зокрема, і щодо того, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком №221, а також за умови настання однієї із підстав, передбачених пунктом 19 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, її буде звільнено з посади прокурора, тобто позивач цілком і повністю була ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації та погодилася на їх застосування.

У протилежному випадку, позивач мала право відмовитись від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати відповідний Порядок проходження прокурорами атестації, чого останнім зроблено не було.

У спірних правовідносинах позивач знаходилася у стані повної правової визначеності, коли, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, не могла не усвідомлювати юридичних наслідків щодо не проходження атестації з метою переведення до обласної прокуратури.

Крім того, результати складення апелянтом іспиту відображено членом робочої групи у відповідній відомості, що свідчить про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена з ними і поставила власний підпис, чим підтвердила їх достовірність. У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку апелянта щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора відсутні.

Щодо доводів апелянта про дискримінацію з огляду на інші умови здачі іспиту порівняно з прокурорами Генеральної прокуратури, то такі апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки незначна різниця в переліках тестових питань для іспиту (в межах 10%), організаційні моменти щодо проходження двох етапів атестації в один день не доводить несприятливого ставлення до прокурорів регіональних прокуратур.

Також безпідставними є доводи апелянта щодо незабезпечення їй комфортних умов проходження атестації з огляду на необхідність проїзду в місто Київ, відсутність умов для відпочинку до першого етапу, оскільки позивач була заздалегідь повідомлена про дату та місце здачі іспиту та могла завчасно прибути до Києва. При цьому визначений комісією час прибуття на реєстрацію (11:20) не можна вважати таким, що створює перешкоди для прибуття на іспит.

Щодо покликань апелянта на відсутність факту скорочення штату, ліквідації чи реорганізації в Львівській обласній прокуратурі, що виключає можливість звільнення з посади та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону №1697-VІІ, колегія суддів наголошує на наступному.

Згідно з ч.3 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Підпунктом 2 п.19 р. ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Зазначені норми Закону є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами.

Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість, яких надана Верховного Радою України.

Відповідно до п.19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, звільнення прокурорів за п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» здійснюється за умови настання однієї з підстав, передбачених пп.1-4 п.19 розділу II Закону №113-ІХ. При цьому, такої умови як прийняття уповноваженими органами чи особами рішень про ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури, скорочення кількості прокурорів вказаним пунктом не передбачено.

Юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» в даному випадку є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором регіональної прокуратури.

Крім того, скорочення кількості прокурорів органів прокуратури передбачено ст.14 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку із внесенням до неї змін Законом №113-ІХ.

Матеріалами справи стверджується, що оскаржуваний Наказ №2133к від 11.11.2020 про звільнення позивача з посади на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону №1697-VІІ прийнятий на підставі Рішення №229 про неуспішне проходження атестації прокурором. Таким чином, юридичним фактом, який передував та зумовив звільнення позивача з Посади, стало саме рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури (п.19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-Х).

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність ознак скорочення штату чи чисельності органу прокуратури, в якому прокурор обіймав посаду, станом на час звільнення з посади. Разом з тим, враховуючи те, що звільнення на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» прямо передбачене пп.2 п.19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX та пов`язано з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта, як окрему підставу для скасування оскаржуваного наказу.

У спірних правовідносинах юридичним фактом, що зумовлює звільнення апелянта на підставі зазначеної норми, є не закінчення процесу ліквідації чи реорганізації або завершення процедури скорочення чисельності прокурорів, а виключно наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Запровадження Законом №113-IX атестації прокурорів Генеральної прокуратури України, як однієї з умов для їх переведення в Офіс Генерального прокурора та обласної прокуратури, зокрема, пов`язане, в тому числі, із створенням передумови для побудови системи прокуратури, кадровим перезавантаженням органів прокуратури та способом перевірки та оцінки кваліфікацій чинних прокурорів на відповідність їх посадам прокурора в таких органах. Така атестація визначена законодавцем та відбувалась у спосіб і порядок, який є діючим і стосується усіх прокурорів, які виявили намір пройти атестацію, а тому не може вважатись протиправною чи такою, що носить дискримінаційних характер по відношенню до апелянта.

Як встановлено судом, позивач, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, не могла не усвідомлювати юридичних наслідків не проходження одного з етапів атестації. В іншому випадку, позивач мала повне право відмовитись від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати відповідний Порядок №221.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що запровадження законодавцем такого механізму реформування органів прокуратури України безперечно є втручанням у приватне життя особи прокурора у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року в аспекті умов проходження публічної служби (професійної діяльності). Проте таке втручання прямо передбачене законом і переслідує абсолютно легітимну ціль відновлення довіри суспільства до функціонування органів прокуратури України. Міра втручання з боку держави у сферу приватного життя особи в аспекті професійної діяльності в цьому разі є повністю співставною зі ступенем втручання держави з аналогічною метою в діяльність особи на посаді професійного судді, що було визнано і законним, і конституційним згідно з висновком Конституційного Суду України від 20 січня 2016 року № 1-в/2016.

Щодо доводів позивача про зміни в складі комісії, що приймала оскаржене рішення, то такі не доводять протиправності дій відповідача. Так, створення кадрових комісії, в тому числі першої кадрової комісії, затвердження порядку їх роботи, зміни в складі та припинення роботи відбулися на підставі наказів Генерального прокурора в межах тих повноважень та порядку, який був визначений законом - пунктами 9, 11, підпунктом 8 пункту 22 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX та на виконання мети цього закону - проведення заходів із реформи органів прокуратури. Накази про утворення кадрових комісій, зміни в їх складі та втрату ними чинності розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, відкриті для загального ознайомлення.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що, зважаючи на наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивачем, у виконуючого обов`язки керівника Львівської обласної прокуратури виникло право на звільнення позивача з посади на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону №1697-VІІ. Таким чином, оскаржуваний наказ №2133к від 11.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області та органів прокуратури виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Крім того, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, який визнаний судом правомірним, то в цій частині суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 вересня 2021 року (справа №200/5038/20-а, №160/6204/20).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Фактично всі доводи позивача про протиправність дій відповідача щодо проведення атестації, ґрунтуються на його незгоді з положеннями Закону № 113-IX і Порядку № 221, які, на його думку, порушують, зокрема, і права та гарантії, що визначені Кодексом законів про працю України та Конституцією України. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що положення Закону №113-IX на день їх виконання відповідачем і прийняття оскаржуваного наказу були (та є) чинними, неконституційними у встановленому законом порядку не визнавалися. Так само були чинними і положення Порядку № 221, а тому правові підстави для їх незастосування відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №380/11765/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 11 листопада 2021 року