Справа № 280/9549/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2021 року Справа № 280/9549/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69068, м.Запоріжжя, вул. Брюллова, буд. 5; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Кредитну спілку «Аграр-Кредит» (69054, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 152-В)

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), підписаний представником за довіреністю Михайловим Сергієм Олександровичем (далі - представник) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач), відповідно до якого представник позивача просить суд зобов`язати відповідача зняти арешт що накладений на все нерухоме майно, невизначене майно, що належить позивачу Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №15594884, 12.03.2010, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та виключити зазначені арешти з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) повідомив, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №15594885 з виконання виконавчого листа №2-1874 від 28.07.2008, виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Аграр-кредит» боргу у розмірі 1223,12 грн. 30.04.2010 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки боржника не було розшукано. Також у листі відповідача повідомлено, що матеріали виконавчого провадження були знищені за строком давності. Повідомлено, що зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини можливе за рішення суду. У зв`язку з наведеним, позивач через свого представника, звернувся до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 19.10.2021. Також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Кредитну спілку «Аграр-Кредит». Запропонувано відповідачу та третій особі - протягом 2-х днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив/пояснення та документи на їх обґрунтування.

Ухвалою суду від 19.10.2021 відкладено судове засідання на 10.11.2021.

У встановлений судом строк відповідач/третя особа відзив/пояснення на позовну заяву не надали, причини їх неподання не повідомили.

Згідно положень частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у відповідності до вимог КАС України. Представником позивача 10.11.2021 надано до суду клопотання (65464) про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивачу стало відомо, що на все нерухоме майно, невизначене майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №15594884, 12.03.2010, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, головний державний виконавець Борисенков В.С., зареєстровано 12.03.2010 14:46:50 за №9610465 реєстратором Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 40.

14.09.2021 позивач звернувся до відповідача про надання інформації та знаття арешту, що накладений на все нерухоме майно, невизначене майно, що належить ОСОБА_1 Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №15594884, 12.03.2010, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. На що 30.09.2021 отримав відповідь №635/5/6 від 16.09.2021р., що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №15594884 з виконання виконавчого листа №2-1874 від 28.07.2008 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з позивача на користь КС «Аграр-кредит» боргу у розмірі 1223,12грн. 30.04.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, оскільки боржника не було розшукано. Повторно цей виконавчий документ до виконання не пред`являвся.

Провадження 2010 року вже знищено за строком давності в порядку, передбаченому Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції №1829/5 від 07.06.2017, надати копії не виявляється можливим. Та повідомлено проте, що позивач може зняти арешт майна за рішенням суду.

Позивач вважає своє право порушеним та таким, що підлягає захисту в судовому порядку, оскільки іншим чином зняти арешт не виявляється можливим.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Частина перша статті 50 Закону №606-XIV (в редакції на час накладення арешту) визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону №606-XIV (в редакції на час накладення арешту), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно частини шостої статті 55 Закону №606-XIV (в редакції на час накладення арешту), арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Разом з тим, як встановлено статтею 38 Закону №606-XIV, в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Отже, відповідачем під час закінчення виконавчого провадження у встановленому порядку не припинено чинності арешту майна боржника.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно частини першої статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.03.2020 у справі №817/928/17, незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

При цьому, відсутність норми закону, яка б прямо зобов`язувала державного виконавця зняти арешт з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу, не спростовує того факту, що після закінчення виконавчого провадження, здійснення дій з примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби припиняється. Відтак, накладення арешту на майно боржника, як забезпечення реального виконання рішення, втрачає свою правову сутність, є необґрунтованим та таким, що порушує права боржника.

Беручи до уваги той факт, що обов`язок зняття арешту з майна боржника при повернені виконавчого документа стягувану прямо Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, а також той факт, що оскільки стягувач не скористався своїм правом повторно надати на виконання виконавчий лист у передбачений строк, а наявність арешту перешкоджають позивачу вільно користуватись своїм майном, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Окрім того, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень немає активних виконавчих проваджень, боржником у яких виступав би ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то згідно частиною першою статті 139 КАС України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69068, м.Запоріжжя, вул. Брюллова, буд. 5; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Кредитну спілку «Аграр-Кредит» (69054, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 152-В) про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт що накладений на все нерухоме майно, невизначене майно, що належить ОСОБА_1 Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №15594884, 12.03.2010, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та виключити зазначені арешти з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.11.2021.

Суддя М.С. Лазаренко