Справа № 620/12868/21
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року Чернігів Справа № 620/12868/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача, що викладене в листі від 25.06.2021 №2500-0206-8/33539, про відмову в проведенні розрахунку розміру пенсії державного службовця на підставі довідки №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернігівській області 01.04.2021;

- зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії позивачу на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області від 01.04.2021 №03-06/707, з визначенням її номера, та у відповідності до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу», яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України від 16.12,1993 №3723 «Про державну службу», з використанням зазначених у довідці даних про посадовий оклад в розмірі 28 815,00 грн, надбавку за вислугу років 80%, в розмірі 23 052,00 грн, що становить загальну суму 51 867,00 грн;

- зобов`язати відповідача сплатити на користь позивача невиплачену частину пенсії державного службовця, починаючи з квітня 2019 року, тобто з моменту виникнення права на пенсію державного службовця.

Позов мотивовано тим, що пенсійний орган не прийняв до уваги той факт, що довідка була надана із запізненням на два роки з причини тривалого порушення права державною установою - ТУ ДСА в Чернігівській області, а також проігнорував той факт, що саме довідка вказаної адміністративної інстанції (ТУ ДСА в Чернігівській області) задовольняє вимоги пенсійного законодавства стосовно форми та змісту довідки (Ф-1), оскільки видана з останнього місця роботи на посаді державного службовця, а також містить відомості про посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Суд ухвалою від 13.10.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Протягом встановленого судом строку, відповідачем відзив на позов не подано.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З 2006 року по березень 2019 року позивач обіймав посаду судді Борзнянського районного суду Чернігівської області і мав стаж роботи на цій посаді неповних 13 років, але не зважаючи на перебування упродовж семи років на посаді помічника судді Верховного суду України позивач не набув права на відставку та пенсію судді.

На підставі наявного у позивача значного строку перебування на посадах, віднесених до категорії державної служби (страховий стаж становить 46 років та 1 місяць, стаж державної служби - 35 років 4 місяці, включаючи роботу на посаді судді упродовж останніх неповних 13 років), у квітні 2019 року позивач звернувся до об`єднаного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області за місцем проживання у м.Борзна Чернігівської області з заявою про переведення його на пенсію державного службовця.

Отримавши у квітні 2019 року відмову у задоволенні заяви позивач оскаржив прийняте вказаним пенсійним органом рішення в судовому порядку.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 у справі №620/1595/19 було визнано правомірним прохання позивача про переведення його на пенсію державного службовця з 26.04.2019.

При цьому, розрахунок пенсії був здійснений на підставі довідки про складові заробітної плати для нарахування пенсії (Ф-1), яку позивач просив надати Верховний суд України, де обіймав посаду держслужбовця, з причини відмови Територіального управління судової адміністрації в Чернігівській області у задоволенні заяв, щодо видачі зазначеної довідки для нарахування пенсії державного службовця, оскільки після досягнення 65-річного віку позивач звільнявся з посади судді Борзнянського районного суду Чернігівської області.

Зазначені дії ТУ ДСА в Чернігівській області позивач оскаржив в судовому порядку звернувшись до Чернігівського окружного адміністративного суду, який 29.07.2020 виніс рішення у справі № 620/1147/20.

Даним рішенням суд визнав протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, що виразились у ненаданні за неодноразовими зверненнями у 2019 році довідки (Ф-1) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, визначену постановою Правління пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Також цим рішенням суд зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області видати ОСОБА_1 довідку (Ф-1) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця визначену постановою Правління пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Після отримання від ТУ ДСА в Чернігівській області довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою в якій просив перерахувати розмір пенсії державного службовця на підставі даних про розмір заробітної плати для призначення пенсії, що визначені довідкою №03-36/707 від 01.04.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця

Проте, листом від 25.06.2021 Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області надіслало рішення про відмову у задоволенні прохання про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки виданої ТУ ДСА в Чернігівській області від 01.04.2021.

Зазначена відмова обгрунтовувалась посиланням на ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 та закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003, а саме тим, що з 01.05.2016 запроваджена норма, якою заборонено проведення перерахунків пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Отримавши від відповідача письмову відмову на заяву, позивач оскаржив її, звернувшись до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України з проханням скасувати рішення, прийняте 25.06.2021 Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернігівській області. Однак позивачу було відмовлено у задоволенні заяви.

Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України погодився з позицією Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, зазначивши у відповіді, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (Закон № 889), статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу роз`яснювалося, що стаття 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», якою визначались підстави для перерахунку пенсій державним службовцям, втратила чинність і що Законом № 889 не передбачено проведення перерахунку пенсій державним службовцям, яким пенсії призначено відповідно до Закону № 3723.

Також в листі вказувалось, що відповідно до пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції, чинній з 11.10.2017, у разі якщо особі призначено пенсію, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» її розмір, встановлений до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», не переглядається та пенсія не індексується.

Позивач зазначає, що видана йому в судовому порядку довідка ТУ ДСА в Чернігівській області про складові заробітку для нарахування пенсії, надавалася в пенсійний орган вперше після звільнення з роботи на посаді судді Борзнянського районного суду Чернігівської області і не є такою, що містить відомості про підвищення заробітку на поточну дату, а визначає заробіток станом на дату звільнення з посади судді. Водночас, попередньо надана довідка з Верховного суду України, за якою проводився розрахунок пенсії, стосувалася іншого місця роботи на посаді помічника судді у Верховному суді України та в період з 1998 року по 2006 рік. Станом на 01.05.2016 і до 19.03.2019 позивач обіймав посаду судді, яка відносилась до категорії державного службовця і позивачем сплачувалися страхові пенсійні внески, що згідно з існуючим на той час пенсійним законодавством було гарантією виконання державою у майбутньому обов`язків з належного рівня соціального забезпечення людини після припинення трудової діяльності за віком на посаді державного службовця з урахуванням вагомості, складності роботи та обмежень прав пов`язаних зі службою.

Вважаючи вказану вище відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.8, ч.2 ст.19 Основного Закону України).

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон № 889- VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі Закон № 3723- XII).

Відповідно до Закону України «Про державну службу», пенсія призначається незалежно від факту роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на пенсію в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

У рішенні Конституційного Суду України (справа про соціальні гарантії громадян) від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, зазначено утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до статті 6, 19, 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами; невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка визначена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини), до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави.

Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

Держава Україна як учасниця Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року визнає право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування, і може встановлювати тільки такі обмеження цього права, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це сумісно з природою зазначеного права, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, є її конституційним правом, що гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Як встановлено рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 у справі № 620/1595/19 позивач має право на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про державну службу, з 26.04.2019. При цьому, рішенням суду від 29.09.2020 у справі № 620/1147/20 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області видати ОСОБА_1 довідку (Ф-1) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця визначену постановою Правління пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 ''Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям''.

Водночас, з причини відмови ТУ ДСА в Чернігівській області надати позивачу довідку про складові заробітку для нарахування пенсії, до якого позивач звертався як до останнього місця роботи, де позивач перебував на посаді державного службовця, виникли обставини, за яких позивач вимушений був до заяви про переведення на пенсію державного службовця надати довідку з попереднього місця роботи на посаді державного службовця -помічника судді Верховного суду України.

Враховуючи наведене можна дійти висновку, що при наданні довідки від 01.04.2021 №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернігівській області, ті законодавчі акти, на які було зроблено посилання у відповідях на заяви позивача Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернігівській області та Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, дійсно стосувалися перерахунку пенсії. Проте, підстава з якої позивач звернувся до цих установ з проханням про проведення перерахунку, не пов`язана з перерахунком пенсії, оскільки мова йдеться про відновлення порушеного права на розрахунок пенсії у відповідності до законодавства - на підставі довідки (Ф-1) ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/707 від 01.04.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оформленої на останньому місці роботи на посаді державного службовця.

А отже, з метою відновлення порушеного права позивача на пенсію у розмірі, який відповідає заробітку(винагороді) на останньому місці роботи на посаді державного службовця, які мали б бути застосовані під час розрахунку розміру пенсії, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині та їх задоволення шляхом визнання протиправним рішення відповідача, що викладене в листі від 25.06.2021 №2500-0206-8/33539, про відмову в проведенні розрахунку розміру пенсії державного службовця на підставі довідки №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернігівській області 01.04.2021 та зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії позивачу та її виплату на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області від 01.04.2021 №03-06/707 з 26.04.2019, з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії на підставі довідки з визначенням її номера, з використанням зазначених у довідці даних про посадовий оклад в розмірі 28 815,00 грн, надбавку за вислугу років 80%, в розмірі 23 052,00 грн, що становить загальну суму 51 867,00 грн, суд зазначає, що визначення судовим рішенням складових видів грошового забезпечення в цифровому та відсотковому вираженні окремого окреслення не потребує, оскільки судом встановлено протиправні дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з 26.04.2019 на підставі довідки від 01.04.2021 №03-06/707.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає, що дане питання регулюється ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов`язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування заходів впливу до правопорушника. Враховуючи положення вказаної норми, підстав для зобов`язання відповідача у справі подати звіт про виконання рішення, суд не знаходить, оскільки відсутні підстави, які б вказували на те, що рішення суду може бути не виконане, з огляду на що, в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що викладене в листі від 25.06.2021 №2500-0206-8/33539, про відмову в проведенні розрахунку розміру пенсії державного службовця на підставі довідки №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернігівській області 01.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 та її виплату на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області від 01.04.2021 №03-06/707, з 26.04.2019, з урахуванням виплачених сум

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення суду складено 11.10.2021.

Суддя Л.О. Житняк