Справа № 340/6249/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/6249/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Кармазиної Т.М.

за участю секретаря Сириці І.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Чумака Віталія Миколайовича про визнання протиправними бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.71-75), просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Чумака В.М. у невинесенні постанови про закінчення ВП №66329400 від 29.07.2021, внаслідок повного виконання в/л №405/5478/17, виданого 27.07.2021 та зобов`язати приватного виконавця Чумак Віталія Миколайовича повторно розглянути заяву від 17.08.2021 про закінчення виконавчого провадження, вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.08.2021 з додатку у смартфоні «Дія» він дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження щодо компенсації 11538 грн., понесених ОСОБА_3 витрат правової допомоги за касаційне заперечення у справі №405/5478/17. Вказує, що в цей же день надіслав виконавцю електронною поштою запит реквізитів для добровільного виконання виконавчого листа. Зазначає, що 16.08.2021 ним добровільно виконано вимоги виконавчого листа №405/5478/17. При цьому зауважує, що постанову про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку отримав лише 27.08.2021, вже після добровільного виконання, 16.08.2021, сплативши 11538 грн. боргу за виконавчим листом по справі №405/5478/17. Таким чином, на переконання позивача, ще до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження і доведення вимог виконавця, він виконав в добровільному порядку вимоги виконавчого листа по справі №405/5478/17. Зазначав, що будь-яких дій примусового характеру виконавцем не вчинялося, тому на його думку є безпідставним вимагання виконавцем стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Також, позивач зазначав, що 17.08.2021 він звернувся до відповідача, із заявою, в якій, в тому числі, просив закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, дотримуючись умов наведених норм Конституції і законів України за фактом добровільного і повного виконання ним в/л №405/5478/17 від 27.07.2021 на користь стягувача ОСОБА_4 , на яку 07.09.2021 отримав відмовну відповідь. Вказував, що на його переконання, при наявності підстав для винесення постанови про закриття виконавчого провадження, у зв`язку із його повним виконанням (до вжиття примусу) виконавець вчинив бездіяльність, не виконав пряму вказівку норми п.9 ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою судді від 01.11.2021 відкрито провадження у справі та справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 10.11.2021. (а.с.65-66).

Згідно наданого до суду відзиву на позов (а.с.81-86), відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування заперечення проти позовних вимог посилався на те, що 17.08.2021 на рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 11538 грн., які розподілені виконавцем відповідно до вимог статті 45 Закону України Про виконавче провадження. З вказаної суми перераховано: 11238 грн. на користь ОСОБА_4 ; 300 грн. витрат виконавчого провадження понесених приватним виконавцем. Зазначав, що оскільки заборгованість на користь стягувача не стягнута в повному обсязі та не стягнуто основну винагороду приватного виконавця, відсутні законні підстави для закінчення виконавчого провадження та скасування вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, зокрема виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Тому, на переконання відповідача, його дії в межах виконавчого провадження щодо виконання в/л №405/5478/17 від 27.07.2021 є правомірними, вчинені в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Відповідач у судове засідання 10.11.2021 не прибув, подавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.79).

10.11.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2021 за клопотанням позивача для надання йому часу на ознайомлення з відзивом відповідача та поданням додаткових пояснень (а.с.113).

Позивач у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що до приватного виконавця Чумака В.М. 29.07.2021 звернувся ОСОБА_4 із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда №405/5478/17 від 27.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11538 грн. (а.с.87, 88-89).

29.07.2021 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66329400 по виконанню виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда №405/5478/17 від 27.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11538 грн. (а.с.94). Вказана постанова направлена позивачу 30.07.2021 та отримана останнім 28.07.2021 (а.с.6зв.)

29.07.2021 приватним виконавцем Чумаком В.М. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300 грн. та про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1153,80 грн. (а.с.96, 97).

Доказів оскарження позивачем у встановленому законодавством порядку зазначених постанов приватного виконавця Чумака В.М., винесених в межах виконавчого провадження №66329400 по виконанню виконавчого листа №405/5478/17, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 27.07.2021, суду не надано.

16.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження №66329400 та отримав 16.08.2021 вимогу виконавця від 16.08.2021 №2783, якою приватним виконавцем пропонувалося сплатити борг в загальній сумі 12991 грн., з яких 11538 грн. борг судові витрати, 1153,80 основна винагорода приватного виконавця; 300 грн. витрати виконавчого провадження (а.с.100, 101).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 16.08.2021 на рахунок приватного виконавця від ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 11538 грн., що підтверджується копіями квитанції 6201-1537-7071-9518 від 16.08.2021 та меморіального ордеру №66750874.1 від 16.08.2021 (а.с.5, 104).

При цьому, відповідач посилається на те, що зазначені кошти розподілені ним відповідно до вимог статті 45 Закону України Про виконавче провадження. Зокрема, з вказаної суми перераховано: 300 грн. витрат виконавчого провадження, понесених приватним виконавцем; 11238 грн. на користь ОСОБА_4 , про що приватним виконавцем Чумаком В.М. винесено відповідні розпорядження від 17.08.2021 №66329400 (а.с.105, 107, 109), що також підтверджується платіжними дорученнями від 17.08.2021: №1721, №1722, №1723 (а.с.106, 108, 110).

18.08.2021 позивач звернувся до відповідача, із заявою від 17.08.2021, в якій, в тому числі, просив закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, дотримуючись умов наведених норм Конституції і законів України за фактом добровільного і повного виконання ним в/л №405/5478/17 від 27.07.2021 на користь стягувача ОСОБА_4 (а.с.98-99).

Листом від 02.09.2021 за вих.№3889 приватним виконавцем повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконанні перебуває виконавче провадження №66329400 по виконанню виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда № 405/5478/17 від 27.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11538 грн. 17.08.2021 на рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 11538 грн., які розподілені виконавцем відповідно до вимог статті 45 Закону України Про виконавче провадження. З вказаної суми перераховано: 11238 грн. на користь ОСОБА_4 , 300 грн. витрат виконавчого провадження понесених приватним виконавцем. Також, відповідачем роз`яснено, що оскільки заборгованість на користь стягувача не стягнута в повному обсязі та не стягнуто основну винагороду приватного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження та скасування вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, зокрема виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. (а.с.102-103).

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невинесення постанови про закінчення ВП №66329400 внаслідок повного виконання в/л №405/5478/17, виданого 27.07.2021, звернувся до суду з даним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі за текстом Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Статтею 1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII) передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (ч.1 статті 27 Закону №1403-VIII).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п.2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі Інструкція №512/5), виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону №1403-VIII визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною сьомою статті 31 Закону №1403-VIII передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України (ч. 10 статті 31 Закону №1403-VIII).

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно частин 2, 3 статті 44 Закону №1404-VIII приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для:

1) обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам;

2) зарахування коштів виконавчого провадження;

3) зарахування винагороди.

Кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, стягнення виконавчого збору, а в даному випадку основної винагороди приватного виконавця, не пов`язується із фактично стягнутою виконавцем сумою, а обчислюється у відсотках від суми, яка підлягає стягненню. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Єдиною підставою нестягнення виконавчого збору є виконання рішення до відкриття виконавчого провадження. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.08.2020 року у справі № 200/13920/19-а, від 02.06.2021 у справі №160/4481/20.

Пунктом 2 розділу 6 Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Наказом Міністерства юстиції України № 954/5 від 24.03.2017 установлено, що розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі - Система) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Порядок та строки сплати органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями коштів за користування Системою визначаються договорами, укладеними з адміністратором Системи.

Плата за користування Системою органами державної виконавчої служби здійснюється за рахунок стягнутих з боржника за цим виконавчим провадженням коштів на витрати виконавчого провадження.

Так, види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву та листі від 02.09.2021 за вих.№3889, адресованому ОСОБА_1 посилався на те, що кошти у розмірі 11538 грн., які 17.08.2021 надійшли на рахунок приватного виконавця від позивача, розподілені виконавцем відповідно до вимог статті 45 Закону України Про виконавче провадження. З вказаної суми перераховано: 300 грн. витрат виконавчого провадження понесених приватним виконавцем, 11238 грн. на користь ОСОБА_4 ..

Доказів, які б спростовували наведені посилання відповідача суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що предметом спору у даній справі не є правомірність винесення приватним виконавцем постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що сума коштів у розмірі 11538 грн. була стягнута з боржника ОСОБА_1 безпосередньо приватним виконавцем Чумаком В.М. у виконавчому провадженні №66329400, після відкриття виконавчого провадження, оскільки були зараховані на рахунок приватного виконавця, та в подальшому перераховані ним у встановленому порядку на визначений стягувачем ОСОБА_4 рахунок та на рахунок приватного виконавця.

Доводи позивача, що ним у добровільному порядку виконано рішення суду та перераховано кошти до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, судом не приймається до уваги, оскільки ще 16.08.2021 позивач був обізнаний про наявність виконавчого провадження та отримавши 16.08.2021 вимогу приватного виконавця, був обізнаний з основною сумою боргу та витратами виконавчого провадження.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 45 Закону №1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно п. 9 ст. 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.40 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти боржника), знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до п.21 розділу ІІІ Інструкції №512/5 закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону.

Постанова про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, отримується стягувачем за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках інформаційної взаємодії.

У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Системний аналіз наведених норм дає підстави суду дійти висновку про наявність у виконавця обов`язку щодо закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, доказів, які б свідчили про виконання в повному обсязі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда згідно з виконавчим листом № 405/5478/17 від 27.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11538 грн., суду не надано. що свідчить про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження №66329400 по виконанню виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда №405/5478/17 від 27.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11538 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність бездіяльності приватного виконавця Чумака В.М. у невинесенні постанови про закінчення ВП №66329400 від 29.07.2021, внаслідок повного виконання в/л №405/5478/17, виданого 27.07.2021 є необґрунтованими.

В той же час, жодних порушень відповідачем вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, на час їх існування, позивачем не наведено, та судом не встановлено.

Посилання позивача на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 03.03.2020 у справі №260/801/19, від 28.10.2020 у справі №640/13697/19, судом не приймається до уваги, оскільки предметом розгляду у вказаних справах були правомірність винесення виконавцями постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника основної винагороди.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваної бездіяльності протиправною та задоволення позову.

Ухвалою суду від 01.11.2021 позивача звільнено від сплати судового збору. Доказів понесення інших витрат сторонами суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця Чумака Віталія Миколайовича (25006, м.Кропивницький, вул.Черновола В`ячеслава, 20) про визнання протиправними бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.287, 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина