Справа № 826/15424/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року, прийнятого у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдинг» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдинг» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.08.2018 №2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зауважує, що згідно проведеного аналізу договорів та наданих до перевірки інших документів, встановлено, що середня вартість орендної плати за 1 кв.м. за період 2016-2018 років становить від 72 до 171 грн., в т.ч. ПДВ з однаковими умовами надання послуг з оренди приміщення (ремонт приміщень, площа яка здається в оренду, адреса, кондиціювання та інше). Також за результатами аналізу інформації, яка міститься у відкритому (загальному) доступі в Інтернет - ресурсі, середня ринкова вартість оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_1, за 1 кв.м. складає від 250 гривень в т.ч. ПДВ з урахуванням однакових умов надання послуг з оренди приміщення (ремонт приміщень, площа яка здається в оренду, адреса, кондиціювання та інше) за 1 кв.м. за період 2016-2018 років. Таким чином, у період з 01.01.2016 по 31.03.2018 СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» надавало послуги з оренди нерухомого майна (житлового будинку площею 485.1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1, фізичній особі - ОСОБА_1 , за цінами нижче звичайних, що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 274 943,00 грн.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оспорюваного рішення безпідставно взято до уваги звіти про оцінку майна, складені незалежним експертом ФОП ОСОБА_2 на замовлення позивача у вказаний період.

ГУ ДПС у м. Києві звертає увагу, що судом першої інстанції помилково використано редакцію Податкового Кодексу України, яка не діяла на час вказаних правовідносин.

Також, відповідач просить замінити його у даній справі правонаступником.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши клопотання відповідача про його заміну правонаступником, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість, а отже необхідність задоволення такого клопотання з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно абз. 3 п. 2 Постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві () нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві (), а відтак клопотання представника відповідача про заміну відповідача його правонаступником підлягає задоволенню.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» у періоді 2016-2018 років надавались послуги з оренди нерухомого майна (житлового будинку площею 485,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 , фізичній собі - ОСОБА_1 на підставі договору оренди нерухомого майна від 27.01.2015 №03/02/15 та договору оренди нерухомого майна від 27.01.2017 №03/06/17.

Договором оренди від 27.01.2015 №03/02/15 встановлено орендну плату у розмірі 35 004,00 грн.

Договором оренди від 27.01.2017 №03/06/17 встановлено орендну плату у розмірі 83 000,00 грн.

Як вказував позивач, розмір орендної плати для укладення договору від 27.01.2015 №03/02/15 встановлено на підставі звіту про дослідження ринку нерухомості з метою визначення орендної ставки для вказаного житлового будинку станом на 19.01.2015, складеного незалежним експертом ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до даного Звіту експерта, ринкова орендна ставка для житлового будинку по АДРЕСА_1 в місті Києві станом на 19.01.2015 знаходиться в діапазоні 31 000,00-35 000,00 грн. на місяць.

В подальшому, у листопаді 2016 року СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» повторно замовлено дослідження ринку нерухомості для визначення ринкової орендної ставки для вищезазначеного житлового будинку.

Згідно із звітом про дослідження ринку нерухомості з метою визначення орендної ставки для житлового будинку по АДРЕСА_1 в місті Києві станом на 25.11.2016, складеного незалежним експертом ФОП ОСОБА_2 , орендна ставка даного об`єкта оренди знаходиться в діапазоні 80 000,00 грн. - 125 000,00 грн.

ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 05.06.2018 №9445 проведено документальну планову виїзну перевірку СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.03.2018.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 25.07.2018 №489/26-15-14-02-02/19121597.

Відповідачем встановлено порушення СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 274 943,00 грн. за період з січня 2016 року по грудень 2017 року.

В подальшому, СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» подало заперечення на акт перевірки, за результатом розгляду якого відповідачем висновки акта залишено без змін, а заперечення без задоволення, про що позивача повідомлено листом від 15.08.2018 №46966/10/26-15-14-02-02.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.08.2018 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 412 415,00 грн., в тому числі 274 943,00 грн. - за податковим зобов`язанням, 137 472,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідачем поставлено під сумнів орендні ставки, визначені експертом станом на 19.01.2015 та зазначено, що за результатами аналізу інформації, які міститься у відкритому доступі в інтернет-ресурсі, середня ринкова вартість оренди приміщення за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 становить 250 грн., в тому числі ПДВ, з урахуванням однакових умов надання послуг з оренди приміщення за 1 квадратний метр за період 2016-2018 роки.

У зв`язку із цим, Відповідачем зроблено висновок про те, що СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» надано послуги з оренди нерухомого майна за цінами, нижче, ніж звичайні.

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в акті перевірки не зазначено, а також не надано під час судового розгляду справи будь-яких доказів на підтвердження того, що застосована ним ціна на оренду спірного нерухомого майна на рівні 250,00 грн. за 1 кв. м. є звичайною ринковою ціною на відповідні послуги, а лише зазначено про використання інтернет ресурсів, без їх конкретизації. Отже, суд першої інстанції суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.08.2018 №2 та наявність підстав для його скасування.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції застосовано до даних правовідносин редакцію статті 39 Податкового кодексу України, зокрема редакцію, яка діяла до 2013 року, хоча спірні правовідносини виникли в інший період (договір оренди нерухомого майна від 27.01.2015 №03/02/15 та договір оренди нерухомого майна від 27.01.2017 №03/06/17).

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами підпунктів 14.1.156., 14.1.178., 14.1.179. п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу;

Податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

За визначеннями, що містяться в абзацах 1 -3 пп. 14.1.71. п. 14.1 ст. 14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

У разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Це положення не поширюється на випадки, коли встановлюється мінімальна ціна продажу або індикативна ціна. У такому разі звичайною ціною вважається ціна, визначена сторонами договору, але не нижче за мінімальну або індикативну ціну.

Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.

За визначенням пп. 14.1.219. п. 14.1 ст. 14 ПК України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Відповідно до п. «г» абз. 3 пп. 14.1.97. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначає, що оренда житлових приміщень - операція, що передбачає надання житлового будинку, квартири або їх частини її власником у користування орендарю на визначений строк для цільового використання за орендну плату.

На виконання підпунктів 16.1.4. та 16.1.7. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно із ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

За приписами п.187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Керуючись п. 188.1. ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Колегія суддів зауважує, що детального алгоритму чи методики «звичайного» ціноутворення наразі немає. Діюче податкове законодавство встановлює лише загальні норми, які наведені у підпунктах 14.1.71 та 14.1.219 ст. 14 ПК України, якими встановлено, що звичайною ціною вважається ціна товарів, робіт чи послуг, визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено ПК України. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі. Обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Отже, у розумінні норм ПК України звичайною ціною для здійснення розрахунку бази оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг є ціна, визначена зацікавленими сторонами у цивільно-правовому договорі, яка водночас повинна відповідати ринковій ціні (ціні, що склалася на ринку товарів/послуг). Втім, положення ПК України не містять норм, які врегульовують процедуру доведення факту, що договірні ціни не відповідають ринковим цінам.

За приписами ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Матеріалами справи підтверджено, що СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» при укладанні договору оренди від 27.01.2015 №03/02/15 встановлено орендну плату у розмірі 35 004,00 грн., яку визначено на підставі звіту про дослідження ринку нерухомості з метою визначення орендної ставки для житлового будинку по АДРЕСА_1 в місті Києві станом на 19.01.2015, складеного незалежним експертом ФОП ОСОБА_2

ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ) є незалежний Експерт та на час укладення договорів мав чинні Сертифікати суб`єкта оціночної діяльності: №16254/14, виданий Фондом державного майна України від 08.04.2014 та № 271/17, виданий Фондом державного майна України від 07.04.2017; має свідоцтво про реєстрацію в Державному Реєстрі оцінювачів №2780 від 06.05.2005; сертифікат на складання іспитів для самостійного проведення робіт з експертної оцінки майна, майнових прав та бізнесу на території України №1809, видане Фондом державного майна України від 30.09.2000; кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №2720, видане Фондом державного майна України від 25.12.2004.

На виконання договору про дослідження ринку нерухомості від 19.01.2015 Експерт надав Звіт про дослідження ринку нерухомості з метою визначення орендної ставки для житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 19.01.2015, відповідно до якого об`єкт оренди це приватний будинок, який являє собою 2-поверхову будівлю з підвалом, мансардою та гаражем, побудовану в 2008 році, загальною площею 485,1 кв. м., в тому числі: підвал 114,0 кв. м., 1-й поверх 179,6 кв. м., 2-й поверх 100,3 кв. м., мансарда 91,2 кв. м.; з оздобленням - вбудовані меблі (шафи-купе, в гардеробних встановлені полиці, в кухні - арочна стінка) та належним чином пофарбовані, обклеєні шпалерами, облицьовані кахлем стіни, та підлога оздоблена паркетом, керамічною плиткою та килимовим покриттям, інші меблі та предмети інтер`єру відсутні, що підтверджено наявними фотографіями у звіті Експерта.

В звіті Експерта в розділі III. ДОСЛІДЖЕННЯ РИНКУ ОРЕНДИ містяться параметри дослідження та джерела дослідження із зазначенням джерел інформації (сайти: «Авізо» (aviso.ua), «ФотоНерухомість» (fii.ua), «ОЛХ» (olx.ua)), яка використовувалась для дослідження ринку оренди та розміщені скріншоти з цих сайтів з інформацією про пропонований об`єкт оренди. Для дослідження використовузались як житлові будинки так і багатокімнатні квартири, які в оголошення про оренду квартир на масиві « Воздвиженка » називають апартаменти, що було зазначено у звіті Експерта (сторінка 15 звіту Експерта): «Враховуючи той факт, що підвальні приміщення та частково мансарда будинку є технічними та допоміжними функціонально, об`єкт оренди є багатокімнатною багаторівневою квартирою площею приблизно 350 кв.м. з двома парко-місцями, тому для розрахунку потенційної орендної плати було також використано інформацію, стосовно оренди апартаментів, розташованих на масиві « Воздвиженка ». Та наведені розрахунки орендної плати для об`єкту оренди, окремо по об`єктам порівняння, та розраховано ринкову ціну оренди в порівняльних таблицях.»

Як наслідок, Експерт зробив в IV розділі звіту Експерта висновок, що ринкова орендна ставка для вказаного житлового будинку станом на 19.01.2015 знаходиться в діапазоні 31 000,03-35 000,00 гри. на місяць.

Керуючись висновком Експерта СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» уклало договір оренди нерухомого майна з фізичною особою ОСОБА_1 від 27.01.2015 р. за №03/02/15 з місячною орендною платою в розмірі 35 004,00 грн.

Сторонами договору не оскаржувався звіт експерта та не ставилась під сумнів сума орендної ставки, визначена експертом в діапазоні 228,00 грн. - 236,00 грн. за 1 кв.м.

В подальшому для дослідження ринку нерухомості позивач уклав з незалежним експертом ФОП ОСОБА_2 договір про дослідження ринку нерухомості від 24.11.2016, предметом договору було те, що Експерт приймає на себе зобов`язання по наданню послуг з дослідження ринку оренди нерухомого майна з метою визначення ринкової орендної ставки для будинку АДРЕСА_1 станом на 25.11,2016.

На виконання вказаного договору, Експерт надав звіт, в якому зробив висновок, що ринкова орендна ставка для вказаного житлового будинку станом на 25.11.2016 знаходиться в діапазоні 80 000,00-125 000,00 гри. на місяць.

Відтак, СП у формі ТОВ «Метал Холдінг» уклало новий договір оренди нерухомого майна з фізичною особою ОСОБА_1 від 27.01.2017 №03/06/17 з місячною орендною платою в розмірі 83 000,00 гри., в тому числі ПДВ 13 833,33 грн.

Натомість відповідач зазначає про невідповідність наведеної орендної ставки ринковим цінам. Відповідачем посилається на те, що з інтернет-ресурсів встановлено, що орендна ставка занижена позивачем.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не наведено джерела походження інформації про ринкові ціни, і яким чином такі ціни розраховано, які застосувались методичні відходи, методи оцінки, адреси інтернет-сайтів та розміщених на них оголошень, їх опису, інформації з яких використовувались для розрахунку, назви операторів на ринку нерухомості інформацією яких користувались. Така інформація не була надана у ГУ ДПС у м. Києві також і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до рекомендації ДФС України «щодо звичайних цін», викладених у листі №22286/6/99-99-15-03- 02-15 від 13.10.2016, зазначено що для отримання переліку офіційних джерел, які містять інформацію про ринкові ціни (ціни, що склалися на ринку товарів/послуг), контролюючому органу необхідно звертатися до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, як до головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує зокрема, формування та реалізацію державної цінової політики та формування державної політики з контролю за цінами та державних органів статистики.

Доказів звернення відповідача до вказаних органів матеріали справи не містять.

Згідно ст. 13 Указу Президента України «Про деякі заходи з регулювання підприємницької діяльності» від 23.07.1998 №817/98 індикативні або звичайні ціни на товари (робота, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку. Індикативні або звичайні ціни не можуть встановлюватися органами виконавчої влади, які використовують їх для нарахування та стягнення податків і зборів (обов`язкових платежів) та неподаткових платежів, крім випадків відсутності статистичних даних про рівень цін на окремі види товарів (робіт, послуг).

Отже, колегія суддів вважає, що позивач виконав всі умови, визначені ПК України, зокрема скористався послугами незалежного експерта для визначення звичайних цін на ринку оренди житлової нерухомості на час укладання, проводив таку незалежну оцінку періодично (2016,2017 роки), також у випадку збільшення звичайної ціни, зокрема в 2017 році, переуклав договір оренди вказаного майна та за домовленістю сторін збільшив таку орендну плату. Вказане на думку колегії суддів вказує на помилковість висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем суми орендної плати за житловий будинок по АДРЕСА_1 в місті Києві, оскільки позивачем добросовісно вчинені всі залежні від нього дії щодо визначення звичайної ринкової ціни щодо об`єкту оренди, а податковим органом жодних доказів на зворотнє не наведено та доводи позивача не спростовано.

Крім того, зі змісту акта перевірки слідує, що податковим органом у порушення наведених вище нормативних приписів при визначенні звичайної ціни на оренду спірного об`єкта не використовувалась інформація про укладені на момент придбання зазначених послуг договори з ідентичними (однорідними) послугами у співставних умовах, будь-яких запитів до уповноважених із цих питань органів не скеровувалось, аналіз ринку відповідних послуг не проводився, натомість здійснено аналіз виключно інтернет-ресурсів без зазначення яких саме.

Натомість, відповідачем в акті перевірки не зазначено, а також не надано під час судового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що застосована ним ціна на оренду спірного нерухомого майна на рівні 250,00 грн. за 1 кв. м. є звичайною ринковою ціною на відповідні послуги в межах перевіряємого періоду.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм процесуального права, втім порушено норми матеріального права, відтак оспорювань рішення підлягає зміні в мотивувальній частині.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року змінити у мотивувальній частині та викласти з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан