Справа № 240/6565/20
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6565/20

Головуючий у 1-й інстанції: Горовенко А.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

10 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Курка О. П. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпол" до Головного управління ДФС у Житомирській області, Головного управління ДПС у Житомирській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-Потіївської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріпол" (далі ТОВ "Агріпол") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі ГУ ДФС у Житомирській області) та Головного управління ДПС у Житомирській області (далі ГУ ДПС у Житомирській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-Потіївської сільської ради, в якому просило:

-визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Житомирській області щодо не внесення коригування до інтегрованої картки платника податку Товариства з обмежено відповідальністю Агріпол щодо розміру податкового боргу (недоїмки) з орендної плати з юридичних осіб, шляхом виключення заборгованості (недоїмки) у розмірі 268184,62 грн. та здійснення перерахунку пені, відповідно до внесених коригувань;

-зобов"язати ГУ ДПС у Житомирській області внести коригування до інтегрованої картки платника податку Товариства з обмежено відповідальністю Агріпол щодо розміру податкового боргу (недоїмки) з орендної плати з юридичних осіб, шляхом виключення заборгованості (недоїмки) у розмірі 268184,62 грн. та здійснити перерахунок пені, відповідно до внесених коригувань.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року позов задоволено частково, а саме:

-визнано протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Житомирській області щодо невнесення коригування до інтегрованої картки платника податків-ТОВ "Агріпол" щодо розміру податкового боргу (недоїмки) з плати за землю на підставі уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2016 рік від 04.10.2019;

-зобов`язано ГУ ДПС у Житомирській області вчинити дії щодо коригування облікових показників інтегрованої картки платника податків-ТОВ "Агріпол" щодо розміру податкового боргу (недоїмки) з плати за землю на підставі уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2016 рік від 04.10.2019.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивачем пропущено строк подачі уточнюючої податкової декларації з плати за землю, встановлений п. 102.1 ст. 102 ПК України, тому податковий орган не може коригувати облікові показники інтегрованої картки платника податків щодо розміру податкового боргу (недоїмки) з плати за землю.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Сторони, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в режимі відеокнференції, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10 квітня 2015 року між ТОВ "Агріпол" ("Орендар") та Радомишльською районною державною адміністрацією ("Орендодавець") укладено Договір оренди земельних ділянок (далі - Договір).

Згідно з п. 1 Договору "Орендодавець" надає, а "Орендар" приймає в строкове платне користування земельні ділянки - не витребувані (нерозподілені) земельні ділянки частки (паї), які знаходяться на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Відповідно до п.2 Договору в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 782,5205 га.

Перелік осіб, які є власниками не витребуваних земельних ділянок, наводиться в Додатку № 1 до цього Договору.

Сторонами не заперечується, що позивачем до контролюючого органу подавалися податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015-2019 роки, у яких останнім самостійно визначено суму орендної плати за землі державної або комунальної власності, яка обрахована з усієї площі зазначеної у Договорі оренди земельних ділянок -782,5205 га.

Як стверджує позивач ТОВ "Агріпол" з моменту укладення Договору оренди земельних ділянок від 10.04.2015 фактично користувалося земельними ділянками не витребуваних паїв, які знаходяться на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в менших розмірах, ніж передано в оренду відповідно до Договору оренди земельних ділянок. Однак розмір орендної плати у податкових деклараціях визначало як за користування усією площею у розмірі 782,5205 га.

Оскільки Радомишльська районна державна адміністрація Житомирської області та Потіївська сільська рада Радомишльського району Житомирської області відмовились звернутися до податкового органу із відповідним повідомленням про зміну площі орендованої землі то з метою коригування розміру орендної плати ТОВ "Агріпол" 12 вересня 2019 року звернулося до Малинської державної податкової інспекції Малинського управління ГУ ДФС у Житомирській області із заявою, у якій просило здійснити коригування розміру орендної плати за землю.

При цьому, 04.10.2019 ТОВ "Агріпол" через автоматизовану систему Єдине вікно подання електронних документів подано уточнюючі декларації зі сплати за землю за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, якими відповідно були скориговані суми орендної плати за вказані роки.

На підставі поданих уточнюючих декларацій з плати за землю податковим органом відкориговано зобов`язання ТОВ "Агріпол" зі сплати орендної плати за землю за 2017-2019 роки шляхом зменшення суми заборгованості в інтегрованій картці платника податків.

Однак, уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2016 рік, яка подана позивачем 04.10.2019 відповідно до квитанції №1 не прийнята із зазначенням помилки: документ не може бути прийнятий - порушено вимоги п.49.8 ст.49, ст.102 Податкового кодексу України, зокрема, в податковому документі заповнено недостовірне значення обов`язкового реквізиту "Звітний (податковий) період"- 016 рік, оскільки минув термін давності.

Вважаючи бездіяльність податкового органу щодо невнесення коригування до інтегрованої картки платника податків- ТОВ "Агріпол" щодо розміру податкового боргу (недоїмки) з орендної плати з юридичних осіб, шляхом виключення заборгованості (недоїмки) у розмірі 268184,62 грн. та здійснення перерахунок пені, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що виходячи із Порядку №422 від 07.04.2016 в разі необхідності контролюючий орган має можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі. Отже, останній має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності, а тому ГУ ДФС у Житомирській області, до функцій якого за приписами статей 19-1, 41 ПК України віднесено здійснення адміністрування податків, зборів, платежів не виконало свого обов`язку щодо внесення до інформаційних баз даних інформації з документів, отриманих від платників податків, що в свою чергу призвело до безпідставного відображення в інтегрованій картці платника податків заборгованості - збільшення недоїмки з плати за землю.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий Кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПУ України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п. 286.3 ст. 286 ПКУ).

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 ПКУ).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з абзацом першим пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

За змістом з п.102.1 ст.102 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган, крім випадків, визначених п.102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 ст.102 ПКУ встановлено, що грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, якщо, зокрема, податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Враховуючи зазначене, платник плати за землю у разі виявлення помилки, що міститься у раніше поданій ним податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), має право самостійно подати уточнюючу податкову декларацію, керуючись ст. 50 Кодексу в частині строків давності, визначених ст. 102 Кодексу, але не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку її подання.

Отже, за загальним правилом, встановленим пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, платнику податків надається право на надання уточнюючих податкових декларацій у межах строку, встановленого статтею 102 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2016 Товариство подало до податкового органу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, за якою платником самостійно нараховане податкове зобов`язання з плати за землю у розмірі 342914,88 грн.

Отже, граничний строк, встановлений для подання уточнюючої декларації з плати за землю за 2016 рік, сплинув у квітні 2019 року.

Поряд з цим, судом з`ясовано, що уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2016 рік, за якою платником нараховано зменшене податкове зобов`язання з плати за землю на загальну суму 280937,78 грн. позивачем подана до податкового органу лише 04.10.2019, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України.

А відтак, колегія суддів вважає, що податковим органом правомірно не внесено відповідних коригувань до інтегрованої картки платника податків.

Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що ГУ ДПС у Житомирській області може здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі, колегія суддів не заперечує, що у податкового органу наявні такі можливості, передбачені Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, однак в даному випадку у останнього відсутні як підстави для такого коригування, так і обов`язок.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач на підтвердження своїх доводів про те, що в 2016 році не мав змоги користуватися частиною земель, які знаходяться в оренді, оскільки ці землі не є невитребуваними паями і передані в оренду ТОВ «Радомишль-Агрополісся», не надав ні інформації щодо внесення змін у договір оренди земельних ділянок від 10.04.2015, укладений Радомишльською районною державною адміністрацією (згодом відповідно до угоди №1 орендодавця замінено на Потіївську сільську раду Радомишльського району Житомирської області) та ТОВ «АГРІПОЛ», зокрема щодо визначення загальної площі орендованих земель та визначення орендної плати, ні інших первинних документів, що унеможливлює внесення відповідних змін до інтегрованої картки платника податків.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у контролюючого органу відсутні підстави для коригування інтегрованої картки платника податків, оскільки позивачем пропущено строк подачі уточнюючої декларації встановлений ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпол" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпол", відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Курко О. П. Сторчак В. Ю.