Справа № 440/12598/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа №440/12598/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати неправомірною бездіяльність Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо незняття арешту з нерухомого майна, земельної ділянки розміром 1200 кв.м., що знаходиться за адресою; Полтавська обл. Полтавський район, с. Гожули, кадастровий номер: :01:001:0534, що належить ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №13584216 (реєстраційний номер обтяження 8857737), накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2009;

- зобов`язати Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна, земельної ділянки розміром 1200 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0534, що належить ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 13584216 (реєстраційний номер обтяження 8857737), накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2009.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

08.10.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відповідач), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (далі - третя особа, ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"), про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Справа розглядалася з особливостями, визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що виконавча служба під час здійснення виконавчого провадження наклала арешт на належний йому об`єкт нерухомості, однак не зняла його після повернення виконавчого документа стягувачу. Будь-які відкриті виконавчі провадження щодо позивача відсутні, як і відсутній борг. Оскільки виконавче провадження щодо ОСОБА_1 завершено, а арешт не знятий, відмова державної виконавчої служби в знятті арешту з майна позивача суперечить законодавству та порушує його права вчиняти дії щодо належного йому майна, вільно розпоряджатися ним.

01.11.2021 представником відповідача засобами електронного зв`язку на електрону адресу суду направлено відзив, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Однак при цьому правових підстав для відмови у відзиві не вказано. Натомість описано хід виконавчих проваджень про стягнення коштів зі ОСОБА_1 та зазначено, що відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби та Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби від 25.12.2008, термін зберігання завершених виконавчих проваджень складає 3 роки, через що виконавчі провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", пояснень щодо позову не надала.

Справа розглянута у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що згідно даних Спецпідрозділу АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №13584216 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Гризуновою О.В.25.06.2009 №1863 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ "ОТП Банк" боргу у розмірі 17156,42 доларів США та 7972,27 грн.

06.07.2009 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

06.07.2009 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0534, що належить ОСОБА_1 , по виконавчому провадженню №13584216 (реєстраційний номер обтяження 8857737), накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2009.

30.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 6 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки згідно виконавчого напису кадастровий номер земельної ділянки не відповідає номеру з інформаційної довідки, наданої з відділу Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області.

18.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою від 16.08.2021, у якій просив зняти обтяження земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0534 у зв`язку з погашенням заборгованості /а.с. 10/. До заяви додано довідку ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про відсутність заборгованості /а.с. 9/.

Листом від 10.09.2021 №24671 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для зняття арешту та зазначив, що матеріали виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , у тому числі і виконавчого провадження ВП №13584216, знищено за закінченням терміну зберігання, зняти арешт неможливо а.с. /11-12/.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача у знятті арешту, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 02.06.2016 встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (чинного на дату накладення арешту - 06.07.2009 та у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно із частиною першою статті 55 Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець був наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.

Разом з цим, як встановлено судом з відзиву на позов, виконавче провадження, на підставі якого накладено арешт на земельну ділянку позивача, було завершено шляхом повернення виконавчого документу стягувачу та знищено, оскільки строк зберігання завершився, що підтверджується самим відповідачем.

Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Таким чином, знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

Водночас, статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції станом на 30.12.2021) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, від 02.06.2016, в редакції станом на 10.09.2021 (дату надання відповіді про відсутність підстав для зняття арешту), визначено підстави, за яких державний виконавець знімає арешт з усього майна або його частини:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

В той же час, частиною 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З змістом частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, якщо на майно особи накладено арешт, і воно належить їй на праві власності, то така особа може звернутися з позовом до суду про зняття арешту з майна. Після розгляду справи, у разі задоволення такого рішення державний виконавець повинен зняти з такого майна арешт не пізніше наступного для, коли йому стало відомо про такі обставини.

Висновки щодо правозастосування

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №13584216, в межах якого було винесено постанову від 06.07.2009, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , завершено шляхом повернення виконавчого документа стягувачу та знищено, про що повідомлено відповідачем у відзиві на позов.

09.07.2021 ОСОБА_1 погашено суму заборгованості у повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про відсутність заборгованості /а.с. 9/, яку 18.08.2021 було надано відповідачу.

Отже, за відсутності боргу та виконавчого провадження підстави для збереження арешту на майно ОСОБА_1 відсутні.

Про будь-які інші, крім завершеного виконавчого провадження, підстави для збереження арешту, підрозділ державної виконавчої служби суд не повідомив.

Водночас, відомості про арешт майна позивача на даний час містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуженням об`єктів нерухомого майна.

Відповідачем не надано доказів зняття арешту, накладеного на майно позивача, після отримання документального підтвердження погашення заборгованості по ВП №13584216.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Таким чином, відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань позивача та які б підтверджували обґрунтованість існування арешту.

З аналізу норм статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII, від 02.06.2016 вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби лише в разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, воно закінчено та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи з того, що виконавче провадження було завершено та знищено, відсутні докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арешту нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо незняття арешту з нерухомого майна, земельної ділянки розміром 1200 кв.м., що знаходиться за адресою; Полтавська обл. Полтавський район, с. Гожули, кадастровий номер: :01:001:0534, що належить ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №13584216 (реєстраційний номер обтяження 8857737), накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2009; та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту нерухомого майна - земельної ділянки розміром 1200 кв.м., що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0534, що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2009 ВП №13584216.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не довів суду правомірності продовження існування арешту на майно ОСОБА_1 , тому за встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. Інші судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пров. Стешенка, 6, м. Полтава, 36023, ), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8, м. Київ, 04112, код 38750239) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зняти арешт, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2009 в рамках ВП №13584216 на нерухоме майно ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) - земельну ділянку розміром 1200 кв.м., що знаходиться за адресою; Полтавська обл. Полтавський район, с. Гожули, кадастровий номер: :01:001:0534.

Зобов`язати Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пров. Стешенка, 6, м. Полтава, 36023, ) вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) - земельну ділянку розміром 1200 кв.м., що знаходиться за адресою; Полтавська обл. Полтавський район, с. Гожули, кадастровий номер: :01:001:0534 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пров. Стешенка, 6, м. Полтава, 36023, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков