Справа № 645/7802/20
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 листопада 2021 року № 645/7802/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" про визнання протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2020 до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., третя особа: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання протиправними та скасування постанов, в якому останній просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Про відкриття виконавчого провадження №62204839 від 29.05.2020 разом із усіма іншими постановами за цим виконавчим провадженням;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А.;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. вчинити всі необхідні дії передбачені законодавством України за скасуванням судом постав приватного виконавця за виконавчим провадженням ;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. вчинити всі необхідні дії у своїй діяльності з дотриманням норм та положень чинного законодавства України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2021 відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., третя особа: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання протиправними та скасування постанов.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2021 скасовано з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 зазначену адміністративну справу направлено за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021, справу передано на розгляд судді Мельникову Р.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено розгляд адміністративної справи.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. про відкриття виконавчого провадження, винесена в рамках виконавчого провадження №62204839 від 29.05.2020 та всі постанови відповідача, винесені останнім в рамках зазначеного виконавчого провадження, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню оскільки приватний виконавець може прийняти до виконання виконавчий документ стосовно боржника, яким є фізична особа, виключно за місцем проживання, перебування цього боржника, у межах відповідного виконавчого округу, проте спірна постанова прийнята не за місцем реєстрації та фактичного місця проживання боржника та знаходження його майна. Отже, позивачем вказано, що він зареєстрований за відповідною адресою проживання у м. Горлівка, Донецької області за паспортними даними громадянина України, та перебуває, за певною тимчасовою адресою проживання у м. Харків, Харківської області - за даними довідки про облік внутрішньо переміщеної особи, та не має жодного відношення до міста Києва не проживає, не зареєстрований ні за місцем проживання, на за місцем перебування, та не має доходів чи майна на території міста Києва. Водночас, позивачем наголошено на обставинах того, що він не має будь-якої заборгованості перед будь-якими банківськими (фінансовими) установами заборгованості (боргових кредитних зобов`язань) та боржником себе не визнає. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував та зазначив, що оскаржувані позивачем постанови та дії були прийняті та вчинені відповідно до норм діючого законодавства, а відтак скасуванню не підлягають. При цьому, відповідачем вказано, що стягувачем до приватного виконавця було подано документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни. Отже, відповідачем у відповідності до ч.2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження було правомірно відкрито виконавче провадження, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у місті Києві. При цьому, права позивача жодним чином не було порушено. Відтак, відповідач мав усі законні підстави для прийняття виконавчого документу та відкриття щодо його виконання виконавчого провадження №62204839.

Представник третьої особи правом подання пояснень щодо відзиву або позову не скористався.

Матеріали справи містять заяву представника відповідача про відсутність заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 28.05.2020 року від AT Перший Український Міжнародний Банк до відповідача надійшла заява про примусове виконання рішення, в якій останнє просило відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису 4802 від 24.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 40072,91 грн. До заяв про примусове виконання рішення, було додано довідку про відкритий рахунок, в якій зазначається, що ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в AT Перший Український Міжнародний Банк, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. Крім того, до заяви про примусове виконання рішення, було додано оригінал виписки по рахунку, з якої вбачається, що на рахунку НОМЕР_2 , який належить боржнику, станом на 28.05.2020 року наявні кошти в розмірі 1,00 гривень.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. від 29.05.2020 року відкрито виконавче провадження № 62204839 з примусового виконання виконавчого напису №4802, виданого 24.04.2020 p. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості в розмірі 40072,91 грн.

Боржником у виконавчому провадженні № 62204839 визначено ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать, що в рамках здійснення виконавчого провадження №62204839 відповідачем, зокрема, на підставі ст. 3, ч.3 ст. 40, ст. 45 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.05.2020 року.

Також, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в рамках здійснення виконавчого провадження №62204839 відповідачем, зокрема, на підставі ст.42 Закону України Про виконавче провадження та відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.05.2020 року.

Матеріали справи свідчать, що в рамках здійснення виконавчого провадження №62204839 відповідачем також на підставі ст.56 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника від 29.05.2020 року.

Судовим розглядом справи встановлено, що в рамках здійснення виконавчого провадження №62204839 відповідачем на підставі ст.ст. 68, 69, 70 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.06.2020 року.

Постановою відповідача від 24.09.2020 року, винесеною в рамках виконавчого провадження №62204839 про зміну (доповнення) реєстраційних даних було внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість суб`єкта, що видав виконавчий лист приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. зазначено приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В.

В подальшому, відповідачем в рамках здійснення виконавчого провадження №62204839 відповідачем на підставі ст.ст. 68, 69, 70 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.12.2020 року.

Судом зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що 23.12.2020 року його роботодавцем ТОВ Завод УКРВЕНТСИСТЕМИ було ознайомлено із постановою від 11.12.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, видану приватним виконавцем виконавчого округа міста Київ О.А. Клітченко, за виконавчим провадженням № 62204839 та надано копію цього документу.

Також, позивачем вказано, що перед будь-якими банківськими (фінансовими) установами заборгованості (боргових кредитних зобов`язань) він не має та боржником себе не визнає.

При цьому, він жодних документів (у тому числі процесуального характеру), повідомлень тощо з боку відповідача по справі не отримував.

В той же час, як зазначено відповідачем, відкриття виконавчого провадження було здійснено з урахуванням положень Закону України Про виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями п.3 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 року №1403 (далі - Закон №1403).

Згідно із положеннями ст.1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України Про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно із приписами ст.25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону № 1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України Про виконавче провадження.

Також суд зазначає, що п.1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Як передбачено п.4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із п.10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що положення Закону №1404-VІІІ передбачають, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувану. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Водночас, відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відтак, слід дійти висновку про те, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню у передбаченому законом порядку.

Водночас, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що у випадку пред`явлення виконавчого документа за місцем виконання, приватний виконавець зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження у чітко визначені строки, а саме: не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Отже, виконавець може розпочати вчинення будь-яких дій по виконавчому провадженню лише після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, суд зазначає, що положеннями статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (далі - Закон №1382-IV) визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною другою статті 2 Закону № 1382-IV визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802; далі - Інструкція № 512/5, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Відповідно до абз.4 п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

За змістом пункту 13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою (додаток 3).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Глави 12 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок №296/5), захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.

Згідно з підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку №296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

- дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

- номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

- строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 4 Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 визначено зміст виконавчого напису, зокрема, найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

Відповідно до підпунктів 7.1, 7.6 Глави 16 розділу II Порядку №296/5 у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що з аналізу положень Закону №1404-VIII вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 08 квітня 2020 року в справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року №580/3311/19.

Відтак, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/ перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.

Приписами ч.1 ст. 4 Закону № 1404-VIIІ визначено, що у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Законодавець, визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття місце проживання та місце перебування, під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Оскільки за приписами частини другої статті 2 Закону №1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, то законодавець розрізняє поняття місце проживання, місце перебування і місце реєстрації.

Відтак, визначальне значення для визначення місце виконання рішення має саме місце проживання/ перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Положеннями ч.1 ст. 28 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З системного тлумачення частини першої статті 4, частини першої статті 28 Закону № 1404-VIIІ у виконавчому документі має бути зазначено адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться у межах виконавчого округу приватного виконавця. Саме за зазначеною у виконавчому документі адресою приватний виконавець в силу положень частини першої статті 28 Закону № 1404-VIIІ зобов`язаний надіслати, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, положеннями статті 28 Закону №1404-VIIІ визначено імперативний обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у приватного виконавця при визначенні адреси боржника.

Зазначений висновок про необхідність направлення постанов про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 серпня 2020 року в справі № 520/9978/18, від 08 квітня 2020 року в справі №804/6996/17.

Таким чином, після надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIIІ, зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, тобто якщо адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), що вказана у виконавчому документі, або місцезнаходження майна боржника не знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, він зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання відповідно до приписів пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII.

Якщо ж виконавчий документ пред`явлено до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення обов`язково додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (абзац 4 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5).

Отже, враховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у вказаних категоріях справ залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах виконавчого округу приватного виконавця. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання приватним виконавцем інших вимог Закону № 1404-VIII, є правомірним.

У випадку, коли адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця, приватний виконавець зобов`язаний повернути такий виконавчий документ.

У випадку пред`явлення виконавчого документа не за місцем проживання або місцем перебування боржника (фізичної особи), а за місцезнаходженням майна боржника, на стягувача покладено обов`язок надати документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.12.2020 року №460/3537/20.

Під час розгляду справи встановлено, що відкриття виконавчого провадження №62204839 було здійснено з урахуванням положень Закону України Про виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника на підставі виконавчого напису №4802 від 24.04.2020 p., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.

Зі змісту виконавчого напису №4802 від 24.04.2020 p., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., та заяви про примусове виконання рішення вбачається зазначення адреси реєстрації боржника АДРЕСА_1 , та адреси місцезнаходження майна боржника (грошових коштів): картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ Перший Український Міжнародний Банк, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

При цьому, до заяви про примусове виконання рішення третьою особою було додано лист АТ Перший Український Міжнародний Банк від 18.05.2020 року №1_01, зі змісту якого вбачається, що АТ ПУМБ підтверджує, що у клієнта, яким є ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 , місто Нижньокамськ, Татарстан, 06.07.1999 р.), іпн НОМЕР_4 , є рахунок № НОМЕР_2 від 29.03.2013 року в валюті гривня, відкритий в АТ Перший Український Міжнародний Банк, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Також, до заяви додано виписку по особовому рахунку за 28.05.2020 року, відповідно до якої залишок по рахунку на вказану дату становить 1,00 грн.

Під час судового розгляду справи зі змісту наданих представником позивача пояснень встановлено доводи останнього щодо того, що фактично, картковий рахунок № НОМЕР_5 в AT ПУМБ йому не належить. До банку із заявою на його відкриття він ніколи не звертався і не укладав договору з його обслуговування.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 24.06.2021 року, зокрема, витребувано від Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк": докази на підтвердження виникнення цивільних прав та обов`язків на користування картковим рахунком № НОМЕР_5 , у гривневій валюті, відкритий в АТ "ПУМБ" від 29.03.2013 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянином України - ОСОБА_1 , паспортні дані (книжка): серія НОМЕР_3 , виданий Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, Україна, 06.07.1999 року, ІПН: НОМЕР_4 ; інформацію стосовно того чи були станом на 29.05.2020 року у ОСОБА_1 в АТ "ПУМБ" інші відкриті рахунки та грошові кошти на цих рахунках.

На виконання ухвали суду від 24.06.2021 року Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" листом було повідомлено суду про те, що станом на 29.05.2020 року на ім`я Клієнта в Банку, окрім вказаного в ухвалі рахунку, було відкрито наступний рахунок: № НОМЕР_6 , валюта: UAH, залишок станом на 29.05.2020 0,00 грн. Також, зазначено, що відповідно до заяви про відкриття рахунку в AT БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ від 29.03.2013 року клієнту був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_7 .UAH. Внаслідок реорганізації AT БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ та ПАТ НУМБ, в результаті якої останній став правонаступником всіх прав і зобов`язань першого цей рахунок було змінено на № НОМЕР_8 .UAH. Однак, в процесі обслуговування, вже цей рахунок було змінено в результаті зміни порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів (п. 135 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003 р. (далі - Інструкція №492) на рахунок НОМЕР_9 .UAH. Відтак, вказано, що враховуючи, що у разі зміни рахунків клієнтів не формуються нові справи, то нові договори з клієнтом також не укладалися (п.137 Інструкції №492). Водночас, зазначено, що 11.11.2018 р. банк відповідно до вимог п. 5 постанови Правління НБУ №89 від 11.09.2017 р. Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку здійснив перехід па здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків 2620 (рахунки 2625 змінені на рахунки 2620)..

Водночас, суд зазначає, що ухвалою від 13.09.2021 року повторно витребувано від Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк": докази на підтвердження обставин наявності або відсутності станом на 29.05.2020 року грошових коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ "ПУМБ" громадянином України - ОСОБА_1 , паспортні дані (книжка): серія НОМЕР_3 , виданий Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, Україна, 06.07.1999 року, ІПН: НОМЕР_4 ; у разі наявності грошових коштів на вказаному рахунку, надати до суду інформацію стосовно того коли та на підставі чого такі кошти зараховані на вказаний рахунок.

На виконання ухвали суду від 13.09.2021 року Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» до суду надано лист №КНО-07.8.3/6418 БТ від 27.09.2021 року, яким повідомлено про те, що станом на 29.05.2020 року в банку на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) залишок коштів складав 0,00 у валюті UAH.

З огляду на вищевикладене та надаючи оцінку вказаним обставинам суд зазначає, що під час розгляду справи не підтверджено обставин того, що станом на дату відкриття відповідачем виконавчого провадження позивач мав майно (грошові кошти на території виконавчого округу міста Києва.

Отже, оскільки адреса реєстрації позивача не знаходиться на території округу приватного виконавця, що свідчить про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження не за місцем реєстрації позивача та/або її проживання чи місцезнаходження майна.

Приписами ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII визначено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника. Відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку №296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.

При цьому, суд зазначає, що перевірка майнового стану боржника, розшук боржника та/або його майна здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні, що передбачено положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 13, ч.7 ст.26, ст.36, ч.8 ст.48 Закону №1404-VIII.

Отже, на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №4802 від 24.04.2020 p., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., в якому було вказано адресу місця реєстрації позивача, який є боржником: АДРЕСА_1 , та не надано доказів знаходження майна боржника на території виконавчого округу відповідача, то у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни не було визначених законом підстав для його відкриття.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку є визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №62204839 від 29.05.2020 року, про стягнення з боржника основної винагороди від 29.05.2020 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.05.2020 року, про арешт коштів боржника від 29.05.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.06.2020 року, про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 24.09.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.12.2020 року.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. суд зазначає, що у даному випадку позивачем під час розгляду справи не було надано до суду належних обґрунтувань стосовно того, які саме дії відповідача позивач просить визнати протиправними. Крім того, у даному випадку належним способом відновлення порушених прав є саме скасування постанов, що були винесені відповідачем в рамках виконавчого провадження №62204839.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. вчинити всі необхідні дії передбачені законодавством України за скасуванням судом постав приватного виконавця за виконавчим провадженням та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. вчинити всі необхідні дії у своїй діяльності з дотриманням норм та положень чинного законодавства України суд зазначає, що останні задоволенню також не підлягають, оскільки позивачем жодним чином необґрунтовано суду та не доведено необхідність застосування у даному випадку саме такого способу захисту порушених прав.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, буд. 4 А, офіс 35 А, м. Київ, 02002), третя особа: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) про визнання протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови, винесені в рамках виконавчого провадження №62204839 про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2020 року, про стягнення з боржника основної винагороди від 29.05.2020 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.05.2020 року, про арешт коштів боржника від 29.05.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.06.2020 року, про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 24.09.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.12.2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.