Справа № 640/14106/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Київ № 640/14106/21

11:05

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справу

за позовом Акціонерного товариства «Перший київський машино-будівний завод» (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 49/2, )

до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76Б, )

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту, -

за участю:

представника позивача - Муратова О.О.

представника позивача - Цапенко С.М.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство «Перший київський машино-будівний завод» із адміністративним позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №65318908 від 05 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувана постанова про арешт коштів винесена за відсутності постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто поза межами виконавчого провадження. Крім того, зведене виконавче провадження №60362176 перебуває в провадження головного державного виконавця Цапенко С.М., в той час як спірна постанова прийнята державним виконавцем Марків Я.Є.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/14106/21 та призначено до судового розгляду.

Представник відповідача відзиву на адміністративний позов не надав, на виконання вимог ухвали суду надіслав матеріали виконавчого провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яною Євгенівною, при примусовому виконанні виконавчого листа №640/16164/19, виданого 07 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва, про стягнення з Акціонерне товариство «Перший київський машино-будівний завод» заборгованості в сумі 5 145 760,08 грн. на користь Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в межах виконавчого провадження № травня 2021 року прийнято постанову про арешт коштів боржника.

Прийняття вказаної постанови мотивоване тим, що виконавчий документ боржником в самостійний термін не виконано.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений статтею 48 Закону №1404-VIII.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно вимог статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що арешт коштів боржника можливий виключно в межах здійснення відкритого виконавчого провадження.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, копії виконавчого провадження, 05 травня 2021 року до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою від 23 квітня 2021 року №2600-0901-68705 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №640/16164/19 від 07 лютого 2020 року.

За результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого документа, 05 травня 2021 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яною Євгенівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65318908.

Пунктом 3 вказаної постанови вирішено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 514 576,00 грн.

Того ж дня, а саме 05 травня 2021 року головним державним виконавцем прийнято спірну постанову про арешт коштів боржника, на підставі якої у зв`язку з невиконанням боржником виконавчого документа в самостійний термін, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Суд враховує, що підставою адміністративного позову вказано те, що державний виконавець могла приймати оскаржувану постанову про арешт коштів боржника лише після відкриття виконавчого провадження.

Водночас, наявні матеріали справи підтверджуються, що 05 травня 2021 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яною Євгенівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65318908.

Також в матеріалах виконавчого провадження наявна копія супровідного листа від 05 травня 2021 року щодо скерування примірника даної постанови про відкриття провадження №65318908 на адресу позивача як боржника в межах даного ВП. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження міститься копія фіскального чеку, якою підтверджується направлення засобами поштового зв`язку на адресу позивача копії такої постанови.

При цьому, факт неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 травня 2021 року №65318908, як стверджує позивач, не нівелює її наявності.

В частині тверджень позивача про те, що зведене виконавче провадження перебуває у провадженні державного виконавця Цапенко С.М., відповідно ним могла прийматись спірна постанова про арешт коштів боржника від 05 травня 2021 року, суд зазначає наступне.

Так, наявними матеріалами виконавчого провадження №65318908 підтверджується, що 06 травня 2021 року, тобто після прийняття оскаржуваної постанови, головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яною Євгенівною винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №60362176, яке веде Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відтак, станом на 05 травня 2021 року виконавче провадження №65318908 перебувало у провадженні головного державного виконавця Марків Я.Є., відтак на вказану дату у неї були наявні повноваження стосовно прийняття постанов в межах даного виконавчого провадження, в т.ч. і постанови про арешт коштів боржника.

Крім того, листом від 22 червня 2021 року №95214 позивачу повідомлено, що 05 травня 2021 року у зв`язку з перебуванням головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко С.М. у відпустці, згідно графіку взаємозамінності постанову про відкриття виконавчого провадження №65318908 прийнято головним державним виконавцем Марків Я.Є.

При цьому, строки прийняття спірної постанови узгоджуються з вимогами статті 56 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Виходячи з заявлених позивачем підстав адміністративного позову, судом не вбачається підстав для його задоволення. Інших нормативних доводів та документальних доказів на їх підтвердження позивачем не наведено; не надано доказів оскарження в судовому порядку та/або скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №65318908.

За таких обставин, виходячи з викладених позивачем мотивів позовної заяви, судом за наявних матеріалів та доводів не вбачається підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Перший київський машинобудівний завод» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя А.Б. Федорчук