Справа № 640/29887/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача Кузьмишиної О.М.,

суддів: Пилипенко О.Є., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач при призначенні пенсії керувався положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відтак позивач має право на перерахунок пенсії на підставі даного Закону та у зв`язку з набутим страховим стажем тривалістю 24 місяці.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На переконання апелянта, оскільки позивач отримує пенсію відповідно до норм Закону України «Про державну службу», як державний службовець, вона не має права на перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З цих та інших підстав апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, так як вважає, що висновки, зроблені судом під час розгляду справи не досліджені належним чином та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не погоджується з правовою оцінкою фактичних обставин справи, даними судом першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач скористалася своїм правом на подання відзиву, у якому проти доводів, наведених відповідачем в апеляційній скарзі, заперечує та просить залишити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу за 24 місяці після призначення пенсії як працюючому пенсіонеру.

За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 12.10.2020 № 328165, яким відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 15.10.2020 №2600-0305-8/146794.

Відмовляючи позивачу у перерахунку розміру пенсії за віком з урахуванням стажу роботи за 24 місяці після її призначення, відповідач виходив із того, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», а оскільки зазначеним законом такого перерахунку не передбачено, підстави для його проведення відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працювали в державних органах та їх апараті до 01.05.2016 визначались Законом України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" набрав чинності 01.05.2016.

Відповідно до пунктів 10, 12 Перехідних положень даного Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, згідно із статтею 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегією суддів встановлено, що позивач набула право на пенсійне забезпечення як державний службовець, що нею не заперечується. Однак, відповідно до до частини п`ятої статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (3668-17 ) (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII (889-19) "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру" (1697-18), "Про судоустрій і статус суддів" (1402-19), виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15).

Після призначенні пенсії за віком позивач продовжила працювати і з огляду на це пенсійна виплата їй призначена та обчислена на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу про перерахунок пенсії від 01.10.2018, наявною в матеріалах справи.

Відтак, можливість отримання позивачем пенсії у розмірі, визначеному Законом України «Про державну службу» виключається з огляду на те, що позивач продовжує працювати. Крім того, вищевказана можливість виключається з огляду на те, що позивачем не заявлялась вимога про переведення з одного виду пенсії на інший. Таким чином, порядок призначення та перерахунку пенсії позивачу урегульовано саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною четвертою статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Як встановлено судом першої інстанції, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.10.2020 № 2600-0305-8/146794 вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", як працюючий пенсіонер, при загальному страховому стажі 39 років 08 місяців. Розмір пенсії з 01.10.2020 становить 7 755,71 грн.

Після призначення пенсії у вересні 2018 року позивач, як було зазначено вище, продовжувала працювати та станом на 01.01.2020 набула додатково страховий стаж тривалістю 24 місяці, відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що остання має право на перерахунок пенсії відповідно до положень частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно посилання апелянта на положення пункту 13-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який передбачає право на перерахунок пенсії у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати. В такому разі перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсію позивачу призначено з 31.08.2018 відповідно до ЗДПС (реформа 2018) - відстрочка ст. 29 ч. 3 - 43 місяців.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач при призначенні пенсії позивачу керувався положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням наведеного та враховуючи, що відповідач при призначенні пенсії позивачу керувався положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність права у позивача на перерахунок пенсії на підставі даного Закону та у зв`язку з набутим страховим стажем тривалістю 24 місяці.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час апеляційного перегляду справи відповідачем не доведено відсутність у позивача права на перерахунок пенсії за віком з 01 жовтня 2020 року з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Також, колегія суддів зазначає, що в частині доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено, не зазначено які саме матеріали, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено судом першої інстанції, не наведено інших доводів на підтвердження іншої, ніж було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позиції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року - без змін.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року у справі №640/29887/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: О.М. Кузьмишина

Судді: О.Є. Пилипенко

І.В. Федотов