Справа № 420/3366/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3366/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 та представника апелянта Тарановського Романа Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУДПС) про визнання протиправною та скасування вимоги від 25 травня 2020 року №Ф-35172-51У на суму 29293,44 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 не є фізиної особою підприємцем, ніколи таким не був, а тому у нього відсутній обов`язок сплачувати борг, вказаний у податковій вимозі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ГУДПС подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2020 року ГУДПС складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-35172-51, оскільки станом на 19 жовтня 2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 складає 29293,44 грн..

Зазначена вимога направлялась за місцем реєстрації позивача на адресу АДРЕСА_1 , однак повернулась із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Прийняття вказаної вимоги і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України не доведено належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування та відповідно наявність підстав для визначення йому податкового боргу зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 ст.8 Закону встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

В обґрунтування власної правової позиції ГУДПС зазначено, що за позивачем рахується заборгованість по єдиному внеску, нарахування якого здійснено автоматично, а саме: за 2018 рік - заборгованість сформована 09.02.2018 року на суму 8448,00 грн.; за 2019 рік - 26539,26грн., а станом на 21.04.2020 року - 29293,44 грн..

Водночас позивачем зазначено, що він ніколи не звертався з заявою про реєстрацію його як суб`єкта підприємницької діяльності, підприємницькою діяльністю не займався, відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців не містять запису про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця. Крім того, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не здійснював внесення відповідних відомостей про дату взяття його на облік, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, назви та ідентифікаційний коду податкового органу, в якому фізична особа - підприємець перебуває на обліку, а також реєстраційного номеру платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, а ГУДПС не доведено «поза розумним сумнівом, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді», що позивач був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому у відповідності до положень ст.4 Закону є платником єдиного внеску та мав обов`язок по його сплаті.

При цьому, ГУДПС зазначено саме про технічне (автоматичне) нарахування позивачу спірного боргу та на підставі виписки з Електронних карток платника податків, що, в даному випадку, не може свідчити про обґрунтованість спірної заборгованості, оскільки наявність обов`язку зі сплати вказаного податку є похідною, в першу чергу, від факту реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем, чого з матеріалів справи не вбачається.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців (за кодом ) та встановлено відсутність факту реєстрації позивача як фізичної особи підприємця.

Окремо слід зазначити, що ухвалою суду першої інстанції від 11.06.2021 року судом витребувано у ГУДПС, зокрема, належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують перебування ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування та на обліку в податкових органах України, як фізичної особи підприємця.

Разом з тим, ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного провадження, ГУДПС не було надано достатніх та належних доказів реєстрації позивача як фізичної особи підприємця та перебування на обліку в податкових органах України, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування позивачу спірних сум єдиного внеску.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.