Справа № 260/3184/21
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/3184/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 не з`явився;

відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевський Д.А. - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевського Дмитра Андрійовича про визнання дій протиправними та визнання постанови протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, яким просить суд (із врахуванням заяви про уточddнення позовних вимог від 23 вересня 2021 року):

- визнати дії приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (посвідчення № 0133 від 27.11.2017 року) в частині відкриття виконавчого провадження з порушенням строків пред`явлення виконавчого документа стягувачем незаконними;

- визнати незаконною постанову від 29.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження №65304560;

- визнати незаконною постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.04.2021 року ВП №65304560;

- визнати незаконною постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.04.2021 року по виконавчому провадженню №65304560;

- визнати незаконною постанову про арешт майна боржника від 29.04.2021 року у ВП №65304560;

- визнати незаконною постанову про арешт коштів боржника від 26.05.2021 у ВП №65304560;

- визнати незаконною постанову про арешт майна боржника від 02.06.2021 року у ВП №65304560;

- визнати незаконною постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.06.2021 року у ВП №65304560;

- визнати незаконною постанову про звернення стягнення на майно боржника від 20.08.2021 року ВП № 65304560;

- визнати незаконними дії приватного виконавця Ярошевського Д.А., внесені до державних реєстрів у вигляді арешту нерухомого майна та арешту нерухомого майна, яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. закрити виконавче провадження №65304560;

- зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. зняти арешт з майна та коштів, та негайно з належних позивачеві соціальних рахунків для можливості отримувати пенсію, як єдине джерело для забезпечення життєдіяльності, накладених в межах виконавчих дій по виконавчому провадженню №65304560;

- зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (посвідчення № 0133 від 27.11.2017 року) відшкодувати витрати на правничу допомогу, в сумі 7000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 12 квітня 2021 року державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєвим О.О. було повернуто в межах виконавчого провадження №5256120 виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за №712/12212/12 від 23.11.2013 року.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2021 року, винесеної в межах №65304560 вбачається, що до виконання було подано документ, виданий Апеляційним судом Закарпатської області № 712/12212/12 від 23.11.2013 року.

Відтак, підстав для переривання строку для пред`явлення саме вищезгаданого виконавчого листа, виданого Апеляційним судом Закарпатської області, немає.

Представник позивача вважає, що Відповідач порушив принципи справедливості, неупередженості та об`єктивності, визначені ст.4 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Представник в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі, надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву та повідомлено, що згідно з вимогами ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, правом на подачу відзиву не скористався, про наслідки не подання відзиву був попереджений.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе дану справу розглядати за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 грудня 2012 року Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 712/12212/12 Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" - 1536118,86 грн. заборгованості за кредитним договором №06/2134К-06 від 31.10.2007 року, з яких: 1182045 грн. -заборгованість по сумі кредиту; 8206,12 грн. -прострочена заборгованість по кредиту; 329329,90 грн. -прострочена заборгованість по відсотках; 24743,25 грн. - пеня та 1820 грн. судових витрат.

27 листопада 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист стягувачу - ПАТ "Універсал Банк", який дійсний до пред`явлення на протязі одного року, тобто до 27 листопада 2014 року.

30 вересня 2016 року представник ПАТ "Універсал Банк" звернувся до Начальника РВ ДВС Ужгородського МРУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа №712/12212/12 від 27.11.2013 року.

04 жовтня 2016 року начальником Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТОЮ у Закарпатській області було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №52526120 про примусове виконання виконавчого листа №712/12212/12 від 27.11.2013 року, щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" суму у розмірі 1 516 943,06 грн.

30 березня 2021 року представником АТ "Універсал Банк" було подано заяву про повернення виконавчого листа №712/12212/12 від 27.11.2013 року без виконання.

12 квітня 2021 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було винесено Постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження №25256120, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 151694,31 грн.

Крім того, 12 квітня 2021 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яким повернуто виконавчий лист №712/12212/12 від 27.11.2013 року АТ "Універсал Банк" та поновлено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до 12.04.2024 року.

22 квітня 2021 року представник АТ "Універсал Банк" звернувся до Приватного виконавця Ярошевського Д.А., з проханням відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №712/12212/12 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області стягувачу - ПАТ "Універсал Банк" 27.11.2013 року.

29 квітня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №65304560 про примусове виконання виконавчого листа №712/12212/12 від 27.11.2013 року, щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" суму у розмірі 1 508 594,14 грн.

У вищезгаданій постанові про відкриття виконавчого провадження, відповідачем було визначено стягувача - АТ "Універсал Банк".

Крім того, 29 квітня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. у виконавчому провадженні №65304560 було винесено постанови:

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 303,00 грн.;

- про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 150859,41 грн.;

- про арешт майна боржника, яким було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, ОСОБА_1

26 травня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. у виконавчому провадженні №65304560 було винесено постанову про арешт коштів боржника.

02 червня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. у виконавчому провадженні №65304560 було винесено постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт домоволодіння АДРЕСА_1 .

10 червня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. у виконавчому провадженні №65304560 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та в подальшому Постановою про звернення стягнення на майно боржника від 20.08.2021 року було звернуто до стягнення житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,18га на якій розташований зазначений будинок.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом норм ч.1 ст.1, ч.1 ст.2, ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України "Про виконавче провадження", у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно приписами ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як: виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з приписами ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачом є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачом виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закон України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Тобто, з наведених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що законодавством визначено чіткий перелік суб`єктів за заявами яких розпочинається примусове виконання рішення, зокрема, за заявою стягувача.

Стягувачам, в свою чергу, є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист у справі №712/12212/12 було видано на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", тобто, стягувачом за виконавчим листом є саме ПАТ "Універсал Банк", при цьому, ухвала про заміну сторони у виконавчому листі №712/12212/12 від 27.11.2013р. по справі №712/12212/12 судом не виносилась.

Тобто, з наведеного вбачається, що заяву про примусове виконання рішення у справі №712/12212/12 було подано не стягувачом за виконавчим листом, на користь якого було прийнято рішення - ПАТ "Універсал Банк", а іншою юридичною особою АТ "Універсал Банк", що суперечить положенням ст.15 та 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд констатує, що виконавче провадження №65304560 було відкрито не за заявою стягувача, в супереч приписам Закону України «Про виконавче провадження», а за заявою іншої юридичної особи, в той час, як законодавством чітко встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд зазначає, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа №712/12212/12, у виконавчому провадженні №52526120 не було здійснено заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до ч.1 ст.379 КАС України.

Крім того, а ні боржник, а ні Приватний виконавець Ярошевський Д.А. не зверталися в суд, щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Відтак, на переконання суду, у відповідача не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, де стягувачом виступає ПАТ "Універсал Банк", в той час, як заяву про відкриття виконавчого провадження було подано АТ "Універсал Банк".

Таким чином, проаналізувавши зазначені обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Одночасно із заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати незаконними:

постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.04.2021 року ВП №65304560;

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.04.2021 року по виконавчому провадженню №65304560;

- постанову про арешт майна боржника від 29.04.2021 року у ВП №65304560;

- постанову про арешт коштів боржника від 26.05.2021 у ВП №65304560;

- постанову про арешт майна боржника від 02.06.2021 року у ВП №65304560;

- постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.06.2021 року у ВП №65304560;

- постанову про звернення стягнення на майно боржника від 20.08.2021 року ВП №65304560.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

За результатами розгляду даної справи судом було встановлено, протиправні дії приватного виконавця Ярошевського Д.А. щодо відкриття виконавчого провадження №65304560, тому з метою ефективного захисту прав пенсіонера від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, суд зазначає, що постанови які були винесені у ВП№65304560 розцінюються як похідні позовні вимоги, відтак суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та касувати їх.

Щодо позовних вимог про зобов`язання приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. закрити виконавче провадження №65304560 зняти арешт з майна та коштів, та негайно з належних позивачеві соціальних рахунків не підлягає до задоволення, оскільки визнання судом протиправною та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №65304560 та накладення арешту відновлює та захищає порушені прийняттям цих постанов прав та інтересів позивача.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Що стосується судових витрат на правничу допомогу адвоката, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.3,4 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем не було надано жодного документу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на те, що представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката, у суду відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевського Дмитра Андрійовича про визнання дій протиправними та визнання постанови протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевського Дмитра Андрійовича щодо відкриття виконавчого провадження №65304560.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевського Дмитра Андрійовича про відкриття виконавчого провадження №65304560 від 29.04.2021 року.

Визнати протиправними та скасувати Постанови Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевського Дмитра Андрійовича:

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.04.2021 року ВП №65304560;

- про стягнення з боржника основної винагороди від 29.04.2021 року по виконавчому провадженню №65304560;

- про арешт майна боржника від 29.04.2021 року у ВП №65304560;

- про арешт коштів боржника від 26.05.2021 у ВП №65304560;

- про арешт майна боржника від 02.06.2021 року у ВП №65304560;

- про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.06.2021 року у ВП №65304560;

- про звернення стягнення на майно боржника від 20.08.2021 року у ВП № 65304560.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк