Справа № 320/11817/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., перевіривши відповідність вимогам КАС України апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, згідно статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладену у листі від 01.10.2020 №1000-0222-8/79891.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок основної, додаткової пенсії та підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, із компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 18.10.2019 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 18.10.2019 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), із компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 20 травня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було подано апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 01 вересня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та з 17 липня 2018 року по 11 травня 2020 року включно скасовано та залишено адміністративний позов в цій частині без розгляду.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року залишено без змін.

21 жовтня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно подало апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято 22 квітня 2021 року. Водночас, апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 21 жовтня 2021 року, тобто із значним порушенням встановленого процесуальним законом строку для її подачі.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки територіально структурний відділ, в якому знаходилась пенсійна справа позивача та відділ представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління розташовані у різних місцях. Крім того апелянт просить поновити строк оскільки у спеціалістів юридичного управління велика завантаженість, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості підготувати та надати апеляційну скаргу у встановлений законодавством строк.

Згідно з частиною 3 статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Оцінюючі доводи апелянта колегія суддів зазначає, що вказані апелянтом причини пропуску строку не можна вважати поважними, оскільки організація внутрішньої роботи суб`єкта владних повноважень перебуває у прямій залежності від волі скаржника.

Верховний Суд в ухвалі від 04 червня 2020 року у справі №826/15308/17 зазначив, що у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої організації роботи суб`єкта владних повноважень, яка перебуває у прямій залежності від волі скаржника. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

В ухвалі від 02 квітня 2019 року у справі №823/1495/18 Верховний Суд зазначив, що названі причини (прим.: велика завантаженість працівників органу Пенсійного фонду) мають суб`єктивний характер і не відзначаються наявністю в них ознак (рис, властивостей, явищ тощо), що об`єктивно завадили скаржнику вчасно подати скаргу.

Крім того, колегія суддів зауважує, що доводи пенсійного органу про те, що відповідач не мав можливості підготувати та надати апеляційну скаргу у встановлений процесуальним законом строк є безпідставними, оскільки як вбачається з вищевикладених обставин справи первинна апеляційна скарга була подана відповідачем у встановлений процесуальним законом строк.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про неповажність зазначених скаржником причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутність підстав для задоволення клопотання про поновлення такого строку.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 243, 325 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській област про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко