Справа № 640/25681/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у роз`ясненні судового рішення
10 листопада 2021 року м. Київ № 640/25681/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву головного державного виконавця Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2020 в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2020 позов задоволено та ухвалено:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 30.06.2017.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 30.06.2017.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 апеляційну скаргу Військової частини на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала.

На виконання вищезазначеного рішення Окружним адміністративним судом міста Києва 15.03.2021 видано виконавчий лист №640/25681/20.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва, 12.07.2021 від головного державного виконавця Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява про роз`яснення судового рішення у справі №640/25681/20.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» 12.05.2021 позивачем було подано заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначена вимога про застосування при обчисленні базового місяця - січень 2008 року. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження 20.05.2021. На адресу відділу 09.06.2021 надійшло повідомлення Військової частини НОМЕР_1 про виконання вказаного виконавчого документа та стягувану 12.03.2021 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 року в сумі 1830,99 грн., базовий місяць для нарахування застосовано грудень 2015 року.

Також зазначено, що у виконавчому документі - Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/25681/20 від 15.03.2021 року не зазначено, який саме місяць необхідно використовувати при нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , тобто викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що розгляд і прийняття рішення здійснювалось в порядку письмового провадження (спрощеного позовного провадження), відтак і розгляд заяви про роз`яснення судового рішення здійснюється в порядку письмового провадження.

З аналізу статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Тобто, законодавець передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, можливість неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає його належному виконанню.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

У даному випадку по суті питання, у заяві про роз`яснення судового рішення, стосується не власне позовних вимог, а питання про застосування якого саме базового місяця при обчисленні індексації грошового забезпечення.

В даному випадку саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною, якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку», надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» покладаються саме на відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

Таким чином, на думку суду, з урахуванням раціональності вищезазначених критеріїв доцільності роз`яснення судового рішення, у задоволенні заяви головного державного виконавця Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2020 у справі №640/25681/20 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 243, 254, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви головного державного виконавця Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2020 у справі №640/25681/20 - відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено.
Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства і може бути оскаржена відповідно до положень статей 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.