Справа № 120/15321/21-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

15 листопада 2021 р. Справа № 120/15321/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

В межах даного адміністративного позову позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість виплаченого відшкодування у розмірі 25793,66 грн.

Відтак, до даних правовідносин застосовується 3-місячний строк звернення до суду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26.01.2021 року у справі 620/1720/20 та від 28.01.2021 рок у справі 140/6315/20.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом та згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 07.10.2015 року № 217 (по стройовій частині) був прийнятий на військову службу за мобілізацією, зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду водія мінометного взводу мінометної батареї.

У подальшому, згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.10.2016 року № 237 (по стройовій частині) старшого солдата військової служби ОСОБА_1 , з 20.10.2016 року виключено зі списків особового складу частини.

29.04.2020 року на виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 19.12.2019 року у справі №906/1050/19 з рахунку військової части НОМЕР_3 , на грошовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_1 , проведено примусове списання коштів в сумі 27714,66 грн., згідно з меморіальним ордером від 23.04.2020 року №1, що підтверджується відповіддю Управління державної казначейської служби України у м. Житомирі від 16.09.2020 року №4415 на запит про надання інформації військової частини НОМЕР_3 .

19.11.2020 року позивач звернувся з цивільним позовом до Вінницького міського суду Вінницької області щодо відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою вищезазначеного суду від 16.12.2020 року по справі №127/25935/20 відмовлено у відкритті провадження у порядку цивільного судочинства та роз`яснено позивачу право на звернення до суду з такими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

12.01.2021 року військова частина НОМЕР_1 звернулась із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Однак, ухвалою від 25.01.2021 року позовну заяву залишено без руху з мотивів не надання суду доказів надіслання копії позовної заяви з додатками відповідачу, як того вимагає частина 2 статті 161 КАС України та не надання документу про сплату судового збору в розмірі 2270 грн. за вірними реквізитами.

Ухвалою від 10.02.2021 року позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами вирішено повернути особі, яка її подала, у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору.

10.11.2021 року позивач повторно звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою з вимогою про відшкодування шкоди ОСОБА_1 .

Окрім того, 10.11.2021 року стороною позивача подано заяву про поновлення строку на подання адміністративного позову, в обгрунтування якої позивач вказує, що оскільки військова частина НОМЕР_1 є бюджетною організацією та фінансується Департаментом фінансів Міністерства оборони України, для отримання необхідних коштів для сплати судового збору потрібен деякий час. Так, для сплати судового збору начальником фінансово-економічної служби до довольчого органу оформлюється заявка, яка розглядається та у подальшому виділяються кошти для сплати судового збору.

Проплату судового збору позивачем здійснено 17.05.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №904 від 14.05.2021 року.

З огляду на викладені обставини, представник позивача вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам позивача та встановленим обставинам справи щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Водночас суд зазначає, що трьохмісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом потрібно обраховувати з моменту отримання позивачем ухвали Вінницького міського суду Вінницької області 16.12.2020 року, у свою чергу, позивач звернувся до суду за допомогою засобів поштового зв`язку 10.11.2021 року, що підтверджується відомостями АТ "Укрпошта" за трек номером:392.

Суд відхиляє такі доводи, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням організацій з Державного бюджету України та відсутністю у військової частини коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Більш того, у суду відсутні відомості щодо звернення позивача із заявою у порядку частини 1 статті 133 КАС України, відповідно до якої, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З огляду на викладене позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішеннях від 20.05.2010 року в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків останньої, визначених в мотивувальний частині ухвали суду.

Керуючись ст. 122, 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

3. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна