Справа № 953/9708/21
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/9708/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 №626344 від 12.05.2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує що 12.05.2021 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Соловйовим М.М. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що позивач нібито керував автомобілем, який не ввозив на митну територію України, чим нібито порушив правила встановлені митним кодексом України, а також порушив правила тимчасового ввезення автомобілю на територію України. Позивач з постановою не погоджується, оскільки працівниками патрульної поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а відразу було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено на нього штраф, чим було порушені вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів. Правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП не є таким видом адміністративного правопорушення за яким дозволено складання постанови без оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. крім того, винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення, без складання відповідного протоколу та без надання часу на реалізацію відповідних прав є порушенням прав позивача, постанова винесена без наявності належних та допустимих доказів. Крім того, використання інформації з митних баз даних є інформацією з обмеженим доступом, тому її використання співробітниками правоохоронних органів порушують вимоги законодавства про захист персональних даних, тобто постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 року позов прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідач УПП в Харківській області надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначає, що рядовим поліції ОСОБА_2 12.05.2021 о 19 год. 22 хв. по вулиці Омській, 29 у м. Харкові виявлено правопорушення з боку позивача, який керував транспортним засобом Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового перебування на території України з моменту його ввезення в митному режимі транзит. Крім цього, у позивача був відсутній страховий поліс, що є порушенням вимог пункту 2.1. Правил дорожнього руху України. Зазначений автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції, відповідно до вимог пункту 10 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», позивачу на місці події було роз`яснено причину зупинки, перевірено документи, повідомлено про вчинене ним адміністративне правопорушення, роз`яснено права та розглянуто справу у відповідності до положень чинного законодавства. Згідно відомостей, внесених до інформаційно-аналітичної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у вкладці Митниця (авто), транспортний засіб Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , V1N: НОМЕР_2 , був ввезений на територію України 13.11.2018 іншою особою ОСОБА_3 , вид митного режиму - транзит, пункт пропуску - митний пост «Щербаківка», пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка», що свідчить про порушення позивачем статті 381 Митного кодексу України та статті 31 Закону України «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП. Відповідно до вимог частини 2 статті 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених частиною 8 статті 121 КУПАП, частиною 1 статті 126 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 626344. При винесенні оскаржуваної постанови, інспектор керувався положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух». Митним Кодексом України, ГІДР та КУпАП, у фабулі оскаржуваної постанови викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначено нормативні акти, що передбачають відповідальність за такі адміністративні правопорушення; прийнято у справі рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.05.2021 року серії ДПО18 № 626344, 12.05.2021 о 19 год. 22 хв. по вулиці Омській, 29 у м. Харкові ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме - порушено строки його тимчасового перебування на території України з моменту його ввезення в митному режимі транзит, який не був ввезений ним на митну територію, оскільки згідно відомостей ІТС ІПНП, транспортний засіб Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , V1N: НОМЕР_2 , ввезений на територію України 13.11.2018 ОСОБА_3 , вид митного режиму - транзит, пункт пропуску - митний пост «Щербаківка», пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка», чим порушено вимоги ст. 380 МКУ України, також відсутній страховий поліс, чим скоїв порушенням вимог пункту 2.1. Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим водій скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 3353-ХІІ визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 16 Закону № 3353-ХІІ, водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 МК України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України .

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 8 ст. 121 КУпАП регламентовано, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Посилання позивача на прийняття оскаржуваної постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення в порушення вимог ч. 5 ст.258 КУпАП, суд відхиляє, з огляду на наступне.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Враховуючи склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП та є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у режимі відеозапису, обов`язку скласти в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення інспектор поліції не мав, а тому посилання позивача на відсутність складеного протоколу про адміністративне правопорушення, як на підставу відсутності можливості висловити свою незгоду із вчиненням адміністративного правопорушення, суд відхиляє.

Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року є безпідставним, оскільки вже після прийняття зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Відповідно до наданих відповідачем відомостей у формі скрін-шоту з ІТС ІПНП, у вкладці митниця (авто) відображено, що транспортний засіб транспортний засіб Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , V1N: НОМЕР_2 , був ввезений на територію України 13.11.2018 іншою особою ОСОБА_3 , вид митного режиму - транзит, пункт пропуску - митний пост «Щербаківка», пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка».

Посилання позивача на те, що довідка про надання інформації щодо ввезення на територію України транспортного засобу використана співробітниками поліції в порушушення норми Конституції та вимоги законодавства про захист персональних даних, суд вважає необґрунтованим, оскільки зазначена довідка містить дані, які відображають обставини ввезення на територію України транспортного засобу Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , V1N: НОМЕР_2 , був ввезений на територію України 13.11.2018 іншою особою ОСОБА_3 , вид митного режиму - транзит, пункт пропуску - митний пост «Щербаківка», пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка».

Тобто вищевказаний документ містить інформацію, яка стосується обставин ввезення автомобіля Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , на територію України, щодо якого встановлені обмеження, встановлені МК України, яким 12.05.2021 керував позивач.

Також ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Стаття 27 Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Інформаційна взаємодія між митними органами та Національною поліцією України здійснюється відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України та Міністра фінансів України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 13 травня 2020 року № 386/208, зареєстрованим у Мін`юсті 15 травня 2020 року за № 446/34729.

Таким чином, працівники поліції правомірно мають право на отримання відомостей, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів.

Посилання позивача на меморандум між ГО «Авто Євро Сила» та міністром МВС судом не приймається, оскільки у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, Законом України «Про Національну поліцію», постановами ВРУ актами КМУ та актами МВСУ, а також іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки Меморандум не є нормативно-правовим актом, що підлягає обов`язковому застосуванню, суд відхиляє посилання позивача на нього.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача в порушенні КУпАП, а перевіряються дії відповідача щодо прийняття певного рішення, тобто питання протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 08.04.2020 у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 31.10.2019у справі №266/3228/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, діях чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-10, 20, 77, 121, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -