Справа № 285/3485/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3485/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Літвин О.О.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

11 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області із позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4373640 від 19.06.2021.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не порушував правил дорожнього руху, рухався в зазначений у постанові день, час та місці із допустимою швидкістю, приблизно 70-72 км/год. Працівником поліції не вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не надано жодного доказу на підтвердження порушення вимог правил дорожнього руху. Позивач зазначає про наступне: фотофіксація правопорушення була здійснена з рук, а не зі стаціонарного вмонтування, не містить зображення водія та номерного знаку автомобіля, що унеможливлює ідентифікацію такого автомобіля; позивача зупинено на трасі автодороги М-06 212 км, а на наданому відповідачем фото зображена інша автодорога М-21, на 212 км якої знаходиться населений пункт Осикове; надана відповідачем та враховано судом роздруківка файлу _CC_0619_145644.jmf не може мати доказового значення, адже містить два зображення автомобіля, які суттєво відрізняються, зокрема, різний розмір зображення, на фото 1 фари автомобіля ввімкнені, на фото 2 ні, форма фар автомобіля відрізняється. Також позивач зауважив, що належним відповідачем у даній справі є саме Управління патрульної поліції в Житомирській області.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

10.11.2021 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач бажає особисто брати участь у судовому засіданні, однак 11.11.2021 перебуватиме за кордоном, представник позивача також не зможе взяти участь у судовому засіданні 11.11.2021 у зв`язку із зайнятістю у кримінальній справі.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що на до вказаного клопотання не додано жоднимх доказів на підтвердження перебування позивача за кордоном 11.11.2021 та зайнятістю представника позивача 11.11.2021 у розгляді кримінальної справи.

Також суд зазначає, що у даному випадку відсутні обов`язкові підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.2 ст.205 КАС України.

Позивачем не обґрунтовано неможливості здійснення його представництва іншим представником.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку із навевденим та з огляду на терміновість апеляційного розгляду даної категорії справ, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4373640 від 19.06.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Підставою прийняття вказаної постанови слугувало те, що ОСОБА_1 19.06.2021 о 14:56, керуючи транспортним засобом Lexus IS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Броники на 25 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України. Місце розгляду справи: Житомирська область, траса АД М-06 212 км.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення дотримані положення ч.2 ст.36 КУпАП. Приймаючи оскаржувану постанову інспектор Управління патрульної поліції Житомирської області Шибистюк В. Ю. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови з огляду на її правомірність.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 12.4 ПДР встановлює, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем надано записаний лазерний вимірювач швидкості TruCАM серійний номер TCO00780 на відеозапис події вчиненого правопорушення, та роздруківку файлу _CC_0619_145644.jmf на який відображено:

- рух автомобіля темного кольору із увімкненими денними ходовими вогнями у місці "вулиця: АД М-21 212 КМ, широта: 50 градусів 33' 23.92" N, довгота: 27 градусів 47' 26.80" E", із зафіксованою швидкістю 75 км/год, на відстані 93,2 м від місця вимірювання;

- при наближенні вказаного автомобіля до місця вимірювання видно, що автомобіль марки Lexus, модель IS, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Щодо доводів позивача про неналежність доказів здобутих з використанням вказаного лазерного вимірювача швидкості TruCАM з огляду на відсутність підтвердження стаціонарного розміщення такого приладу під час вимірювання швидкості, апеляційний суд зазначає наступне.

Встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCАM серійний номер TCO00780, на який було зафіксоване порушення 19.06.2021, отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA-MI/І-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім цього, на зазначений тип лазерного вимірювача швидкості Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України видано експертний висновок, що діє до 27.09.2021. Також, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20922, що діє до 02.2022, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год і ± 1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Згідно інформації ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 не передбачено експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими документами. Лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, свідоцтво якого станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення було чинним, і міг використовуватися відповідачем під час здійснення патрулювання.

Суд наголошує на тому, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача таким чином вплинуло на результат вимірювання.

Таким чином, вказані докази, здобуті з використанням лазерного вимірювача швидкості TruCАM серійний номер TCO00780 обґрунтовано враховані судом першої інстанції.

Посилання позивача на те, що роздруківка файлу _CC_0619_145644.jmf змонтована відповідачем не підтверджені жодними належними доказами. При цьому, доводи позивача про те, що на фото різний розмір зображення автомобіля спростовуються тим, що друге фото зроблене в момент наближення автомобіля, коли вже чітко видно номер, марку та модель автомобіля, а також тим, що світло фар на першому фото є фактично світлом денних ходових вогнів автомобіля позивача, що однак майже не проглядається з першого фото.

Щодо доводів позивача про місце вчинення правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач зазначає, що його зупинили 19.06.2021 на трасі АД М-06 212 км.

Встановлено, що на 212 км АД М-06 212 км розташоване село Броники.

Згідно наявного у матеріалах справи відеозапису видно, що позивач рухався у напрямі виїзду за межі села Броники, місце фіксації швидкості автомобіля позивача та його зупинки працівниками поліції знаходиться в межах села Броники, про що свідчить наявність зображення відповідного дорожнього знаку на відеозаписі.

На роздруківці файлу _CC_0619_145644.jmf в якості місця вимірювання зазначено "вулиця: АД М-21 212 КМ, широта: 50 градусів 33' 23.92" N, довгота: 27 градусів 47' 26.80" E".

Судом встановлено, що точка з GPS-координатами широта: 50 градусів 33' 23.92" N, довгота: 27 градусів 47' 26.80" E" знаходиться у межах села Броники. При цьому, GPS-координати точки вимірювання швидкості фіксується лазерним вимірювачем швидкості автоматично без втручання працівників поліції, а назва такої точки вноситься вручну.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що під час вказаного вимірювання швидкості автомобіля позивача, він рухався по дорозі М-06 в межах села Броники. При цьому, зазначення у роздруківці файлу _CC_0619_145644.jmf дороги М-21, замість М-06, свідчить про допущення відповідачем технічної помилки під час внесення даних про місце вчинення порушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що з фотофіксації неможливо встановити водія транспортного засобу, адже згідно наявного у матеріалах справи відеозапису чітко видно, що за кермом автомобіля Lexus IS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував саме позивач.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд вважає, що факт порушення позивачем вимог пункту 12.4 ПДР підтверджується матеріалами справи та не спростовано в ході судового розгляду даної справи, а тому спірна постанова серії ЕАН №4373640 від 19.06.2021 правомірною та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.