Справа № 200/13585/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 р. Справа№200/13585/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.04.2021 року про перерахунок пенсії на випадок втрати годувальника за її заявою від 09.04.2021 року на двох неповнолітніх дітей у розмірі 60 відсотків від розміру заробітної плати, вказаного у довідці Донецької обласної прокуратури від 06.04.2021 року № 21-85-525, та обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобовёязати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з 15.03.2021 року провести перерахунок та виплату їй пенсії на випадок втрати годувальника у розмірі 80 відсотків від заробітку, вказаного у довідці Прокуратури Донецької області від 06.04.2021 року № 21-85-525, без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Позов обґрунтовувала тим, що оскарженим рішенням їй проведено перерахунок пенсії на випадок втрати годувальника за її заявою від 09.04.2021 року на двох неповнолітніх дітей, при якому для обчислення пенсії застосовано зменшений відсоток від місячного заробітку (60, а не 80 відсотків - як при призначенні пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ), а також пенсію обмежено максимальним розміром.

Вважаючи, що порушено право на належне пенсійне забезпечення, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відзиви на позовну заяву у встановлений строк подані не були.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії на випадок втрати годувальника (на двох утриманців синів) відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, яка їй призначена у розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, що відповідачами не заперечується.

Натепер як отримувач такої пенсії перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

09.04.2021 року позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». До заяви додала, зокрема довідку від 06.04.2021 року № 21-85-525, що видана Донецькою обласною прокуратурою, про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, станом на 15.03.2021 року, за аналогічною посадою, яку обіймав її чоловік ОСОБА_2 . В довідці зазначено, що всього заробітна плата складає 67200 грн.

Рішенням Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.04.2021 року № 50 на підставі заяви позивача проведено перерахунок пенсії.

При такому перерахунку пенсії позивача органом Пенсійного фонду України застосовані положення діючого Закону України «Про прокуратуру», зокрема застосовано відсоток від місячного заробітку 60 (тобто менше, ніж було застосовано при призначенні пенсії на підставі попереднього Закону України «Про прокуратуру»), а також обмежено пенсію максимальним розміром.

Вказані обставини відповідачами не заперечуються.

Судом також встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року в справі № 200/2925/21-а, яке набрало законної сили 20.09.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на випадок втрати годувальника у розмірі 80 відсотків від заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області від 17.03.2020 року №18-85-496 без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перераховано сумою пенсії задоволено частково: визнано протиправним та скасвано рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.06.2020 року №2 про відмову в перерахунку пенсії за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII ОСОБА_1 ; зобов`язано Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести з 01.04.2020 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області від 17.03.2020 року №18-85-496 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії без обмеження граничного розміру з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині як передчасних суд відмовив.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури було врегульоване положеннями ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, ч. 1 якої визначала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Підстави та порядок перерахунку таких пенсій визначалися ч. 12 ст. 50-1 цього Закону, відповідно до якої обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, яким ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ викладено у редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII та на цій підставі втратила чинність, зокрема ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

З того часу (з 15.07.2015 року) чинними є лише положення ч.ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, які питання застосування відсотку від місячного заробітку при призначенні/обчисленні пенсії, питання перерахунку пенсії прокурорських працівників не регулюють.

Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури врегульовано ст. 86 «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, відповідно до ч. 20 якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України жодного нормативно-правового акта, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року в справі №7-р(ІІ)/2019 положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення визначено, що положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного Рішення установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Частинами 2 3 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні положення містяться у ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Отже, з 13.12.2019 року дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України перерахунок пенсій працівникам прокуратури проводиться на підставі положень ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року в справі №7-р(ІІ)/2019, зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.

Щодо порядку перерахунку пенсії за Законом України «Про прокуратуру», то:

- перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;

- відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Право позивача на перерахунок пенсії не є спірним, і такий перерахунок на підставі відповідної довідки проведений.

При перерахунку пенсії позивача органом Пенсійного фонду України застосовані положення діючого Закону України «Про прокуратуру», зокрема застосовано відсоток від місячного заробітку 60 (тобто менше, ніж було застосовано при призначенні пенсії на підставі попереднього Закону України «Про прокуратуру»), а також обмежено пенсію максимальним розміром.

Вказані дії є спірними в даній справі.

Щодо того, у якому відсотковому розмірі відносно заробітної плати підлягає перерахунку пенсія позивача

Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року в справі №7-р(ІІ)/2019 за своїм змістом спрямоване на застосування однакового підходу для обчислення пенсії прокурорам.

Так, з дня ухвалення цього рішення Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення пенсії прокурорам та її перерахунок.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року в справі №7-р(ІІ)/2019 перерахунок та призначення пенсії прокурорам регулюються виключно нормами діючого Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII. Такий перерахунок проводиться із застосуванням положень ч.ч. 2 3 ст. 86 цього Закону, відповідно до яких: «Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.». Перерахунок пенсій проводиться також із застосуванням положень ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII в редакції вказаного рішення Конституційного Суду України - на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Такий висновок суду не суперечить нормі ст. 22 Конституції України про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, оскільки призначення та перерахунок пенсії за нормами діючого Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII істотно збільшує розмір такої пенсії у грошовому вимірі.

Вибіркове одночасне застосування діючого Закону та колишнього Закону України «Про прокуратуру» (який фактично просив застосувати позивач) призвело б до різних підходів до порядку обчислення розміру пенсії прокурорів, порушення принципу рівності статусу прокурора, призвело б до необґрунтованого завишення суми такої пенсії позивачу, порівняно із прокурорами, які вийшли на пенсію після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, що є недопустимим.

При перерахунку пенсії позивача органом Пенсійного фонду України правомірно застосовані положення діючого Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, що відповідало вимогам законодавства.

Суб`єкт владних повноважень дійшов правомірного висновку про те, що правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням положень старого Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Посилання позивача в цій частині на постанови Верховного Суду в справах, де спірні правовідносини виникли до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року в справі №7-р(ІІ)/2019 (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі № 310/6638/16-а(2-а/310/652/16), від 19.07.2021 року в справі № 752/17381/16-а, тощо), є неприйнятними, оскільки в даній справі спірні правовідносини виникли після ухвалення Конституційним Судом України такого рішення.

При вирішенні спору в цій частині судом проаналізована та врахована аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 24 вересня 2021 року в справі № 620/5437/20, від 27 вересня 2021 року в справі № 580/585/21 щодо довічного грошового утримання суддів у відставці, де Суд зазначив, що до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (від 02 червня 2016 року № 1402-VIII) повинні застосовуватися виключно норми цього (тобто, діючого) Закону. Так, ця правова позиція не стосується прокурорів, проте Верховним Судом були проаналізовані зміни в пенсійному законодавстві що суддів, які є подібними до змін щодо прокурорів.

Щодо перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (який набрав чинності 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

(Стаття 2 втратила чинність в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» як така, що є неконституційною, на підставі рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).

Пунктом 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (тобто, до 01.10.2011 року).

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Аналіз п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Системний аналіз абз. 1 та 2 п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» свідчить про те, що вказані норми стосуються виплат пенсій, призначених в тому числі до 01.10.2011 року, та розмір яких на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Тлумачення п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом; 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень п. 2 розд. ІІ може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (Закон від 06.09.2012 року № 5207-VI) вважається непрямою дискримінацією - ситуацією, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

При цьому, норми п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб після набуття чинності цього Закону та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття в силу даного Закону.

Разом з тим з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 цього Закону.).

Наведені норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» кореспондуються з положеннями абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який є спеціальним щодо позивача, відповідно до якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні положення щодо пенсій, які призначені на підставі, зокрема Закону України «Про прокуратуру», містяться в п. 131 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, що вказані у ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються положення законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Вказані положення законодавства є чинними і неконституційними не визнавалися, а тому підлягають застосуванню на всій території України.

Оскільки внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний, тому суб`єкт владних повноважень правомірно застосував до такої пенсії наведені положення законодавства, обмеживши пенсію максимальним розміром.

Орган Пенсійного фонду України дійшов правомірного висновку про те, що правові підстави для перерахунку пенсії позивача без застосування такого обмеження відсутні.

Суб`єкт владних повноважень не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

При вирішенні справи в цій частині судом враховані висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, що викладені в постановах Верховного Суду від 10.12.2020 року у справі № 580/492/19, від 20.01.2021 року у справі № 640/1744/20, від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, зокрема у постанові від 24.06.2020 року № 580/234/19 Верховний Суд дійшов висновку, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються положення законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Отже, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Виходячи з вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька обл., Мангушський р-н, смт. Мангуш, вул. Тітова, 72-а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 12 листопада 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда