Справа № 260/4069/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/4069/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.

за участю:

представник позивача Геревич М.М.,

представника відповідача Заяць Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 12 листопада 2021 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить: 1) Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови в зарахуванні періодів роботи на посаді землевпорядника Тийгласької сільської ради з 01.06.2005 р. по 04.11.2015 р. та сільського голови з 04.11.2015 р. по 26.11.2020 р. до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-Х11 та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати мені період роботи на посаді землевпорядника Тийгласької сільської ради з 01.06.2005 р. по 04.11.2015 р. та сільського голови з 04.11.2015 р. по 26 11.2020 р. до стажу державної служби та перевести мене з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, з її перерахунком з 01 липня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 18 червня 2013 року призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач зазначає, що його загальний трудовий стаж становить більше 40 років, з яких понад 15 років стаж в органах місцевого самоврядування. 01 липня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу". Однак, відповідачем відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки на момент звернення у нього було понад 15 років трудового стажу посадової особи органу місцевого самоврядування (з яких станом на 01.05.2016 року понад 10 років).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивача повідомлено про відсутність підстав для переведення на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю в позивача відповідного спеціального стажу роботи.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу з 16 червня 2013 року призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01 липня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме просив перевести його з пенсії за віком відповідно до закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ, Закону "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

До вказаної заяви позивачем було додано довідку Сюртівської сільської ради Ужгородського району про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 510/02-28 від 09 червня 2021 року; довідку Сюртівської сільської ради Ужгородського району про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 511/02-28 та довідку № 598/02-28 від 01 липня 2021 року.

Вказані довідки долучені позивачем до позовної заяви, та містяться в матеріалах справи.

Відповідач листом від 16 липня 2021 року № 3517-3242/С-02/8-0700/21 повідомив, що відповідно до статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" пенсії посадовим особам органів місцевого самоврядування призначається за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У зв`язку з чим, право на переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" відсутнє.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ст.3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону № 2493-III в редакції, чинній з 01.10.2017, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак попередня редакція цієї статті, що була чинною до 01.10.2017, встановлювала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон №3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України та Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.

Відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом України №889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, при визначенні стажу державної служби позивача слід керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі за текстом - Порядок №283).

Пунктом 2 зазначеного вище Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016.

Відповідно до записів із трудової книжки позивача, його 01 червня 2005 року призначено на посаду землевпорядника Тийгласької сільської ради із присвоєнням 15 рангу державного службовця.

Відповідно до довідки Сюртівської сільської ради від 01 липня 2021 року № 598/02-28 ОСОБА_1 працював на посаді землевпорядника Тийгласької сільської ради з 01 червня 2005 року по 04 листопада 2015 року.

Крім того, з трудової книжки позивача також вбачається, що з 04 листопада 2015 року по 26 листопада 2020 року він займав виборну посаду Тийгласької сільського голови у зв`язку з чим, протягом вищевказаного періоду йому присвоювались чергові ранги державного службовця.

Суд зазначає, що посада землевпорядника сільської ради, яку позивач займав у період з 01.06.2005 року по 04.11.2015 року згідно до статті 14 Закону № 2493 віднесена до сьомої категорії посад в органах місцевого самоврядування, а посада сільського голови, яку позивач займав у період з 04 листопада 2015 року по 26 листопада 2020 року до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування, та відповідно зараховуються до стажу державної служби.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи те, що станом на 01 травня 2016 року позивач займав посаду, що віднесена до посад, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, мав більше 10 років такого стажу, суд вважає, що позивач має право на отримання пенсії в порядку, передбаченому ст. 37 Закону №3723.

Окрім того, суд зазначає, що на момент звернення до відповідача із заявою про переведення його на пенсію державного службовця ним дотримано умов, встановлених ст. 37 Закону №2493, в частині досягнення мінімально необхідного віку, наявності достатнього страхового стажу (загального - більше 40 років та спеціального - більше 10 років (станом на 01.05.2016)), а тому орган Пенсійного фонду України протиправно відмовив позивачу в зарахуванні періодів роботи на посаді землевпорядника Тийгласької сільської ради Ужгородського району з 01 червня 2005 року по 04 листопада 2015 року та сільського голови з 04 листопада 2015 року по 26 листопада 2020 року до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058- IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як вже встановлено судом, позивач 01 липня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме просив перевести його з пенсії за віком відповідно до закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ, Закону "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

До вказаної заяви позивачем було додано довідку Сюртівської сільської ради Ужгородського району про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 510/02-28 від 09 червня 2021 року; довідку Сюртівської сільської ради Ужгородського району про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 511/02-28 та довідку № 598/02-28 від 01 липня 2021 року. Вказані довідки подані позивачем до позовної заяви та містяться в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки позивач звернувся із відповідною заявою та доданими до неї документами до органу Пенсійного фонду України 01 липня 2021 року, то, враховуючи вимоги ст. 45 Закону, позивач має право на переведення на пенсію державного службовця з цієї дати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908, 00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_2 періодів роботи на посаді землевпорядника Тийгласької сільської ради Ужгородського району з 01 червня 2005 року по 04 листопада 2015 року та сільського голови з 04 листопада 2015 року по 26 листопада 2020 року до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058- IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_2 період роботи на посаді землевпорядника Тийгласької сільської ради Ужгородського району з 01 червня 2005 року по 04 листопада 2015 року та сільського голови з 04 листопада 2015 року по 26 листопада 2020 року до стажу державної служби та перевести його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058- IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, з її перерахунком з 01 липня 2021 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька