Справа № 120/7578/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 листопада 2021 р. Справа № 120/7578/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.

позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача: Пояркова К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Вінницький олійножировий комбінат"

до: Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Вінницький олійножировий комбінат" (далі - ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат", підприємство, позивач) звернулось в суд з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, ДПС), в якій просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2021 №18/34-00-07-06, від 23.06.2021 №6.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.12.2020 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами перевірки складено акт від 18.02.2021 №32/34-00-07-01-02/03373758. Крім того, на підставі порушень, встановлених за наслідками проведеної перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.03.2021 №18/34-00-07-06, від 23.06.2021 №6.

Не погоджуючись з якими, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою від 15.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.08.2021.

03.08.2021 розгляд справи відкладено на 12.08.2021.

05.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо заявлених вимог ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" та вказав про наступне.

ПМУ ДПС роботі з ВПП було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат", за результатами якої складено акт від 18.02.2021 №32/34-00-07-01-02/00373758. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення платником податків п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 ПК України, оскільки платником завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 2 791 683 грн.

На підставі висновків акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2021 №18/34-00-07-06.

В ході проведення перевірки встановлено, що між ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" (покупець) та ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" (постачальники) здійснювались фінансово - господарські операції на підставі договорів поставки соняшника (від 03.11.2020 №220086, від 02.11.2020 № 22083, від 10.11.2020 №220107), на виконання умов яких останніми на адресу позивача були виписані податкові накладні, суми ПДВ по яким були включені до складу додаткового кредиту за відповідний період.

Щодо наданих до перевірки документів, по взаємовідносинам між підприємствами, встановлено: 1) у наданих до перевірки видаткових накладних зазначено, що товар за довіреностями отримували працівники ПрАТ "Вінницький ОЖК", хоча фактично з дати складання видаткових, накладних товар покупцю не видавався, завантаження на транспортні засоби для перевезення не здійснювалось. Дата отримання товару на видаткових накладних не зазначена; 2) надані до перевірки складські довідки виписані від імені зазначених контрагентів, складені у довільній формі, із реквізитів має тільки дата та місце складання. Крім того, ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" не включені до Переліку зернових складів, підключених до основного реєстру, який розміщено на сайті ДП «Держреєстри України» - http://dru.com.ua та договори зберігання зерна між ПрАТ "Вінницький ОЖК" та зазначеними контрагентами не укладались; 3) ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" складені податкові накладні №2 від 05.11.2020; № 7 від 09.11.2020; №17 від 18.11.2020; №2 від 02.11.2020 , №4 від 11.11.2020 та №6 від 17.11.2020, при цьому оплата в ці дні не проводилась. Складено видаткові накладні, однак фактичного відвантаження не здійснювалось.

Крім того, зберігати соняшник зазначені контрагенти фактично не мали право у зв`язку з тим, що не є зерновими складами та договори на зберігання зерна не складались. Таким чином, в ціну постачання соняшника безпідставно включено вартість зберігання соняшника.

На підставі вищезазначеного, перевіркою встановлено, що позивачем до податкового кредиту було включено суми по податковим накладним, які складені вищезазначеними контрагентами з порушенням вимог п. 187.1 ст. 187, п.201.1 ст. 201 ПК України, а саме: складені не за датою виникнення податкових зобов`язань із зазначенням цін постачання товару без урахування сум податку.

Крім того, при розгляді ДПС України скарги ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" на податкове повідомлення - рішення ПМУ ДПС по роботі з ВПП від 26.03.2021 №18/34-00-07-06, скасував ППР від 26.03.2021 у частині застосування штрафних санкцій, які перевищують розмір визначений п. 123.1 ст. 123 ПК України, у редакції, що діє з 01.01.2021, а в іншій частині ППР залишив без змін, а скаргу платника - частково задовольнив. Таким чином, ДПС України прийшла до висновку, що за порушення, встановлені за результатами вказаної перевірки, необхідно застосувати штрафні санкції, передбачені п. 123.1 ст. 123 ПК України, у розмірі 10 %.

Виходячи з викладеного, ПМУ ДПС по роботі з ВПП винесено нове податкове повідомлення-рішення від 23.06.2021 № 6 на підставі рішення ДПС України при розгляді скарги від 17.06.2021 № 13704/6/99-00-06-01-02-06, відповідно до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Мінфін України № 1204 від 28.12.2015, зареєстрованого в Мін`юсті України 22.01.2016 № 124/28254.

12.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача, спростовуючи мотиви наведені у відзиві, просив задовольнити заявлені вимоги. Зокрема вказав, що за своєю суттю укладені між позивачем і контрагентами договори поставки є змішаними, оскільки включають елементи різних договорів (поставки та зберігання). Дані договори містять в собі пункти 2.1.1., про те, що вартість товару включає в себе зобов`язання постачальника забезпечити належне зберігання та схоронність товару в порядку передбаченому ст. 936-955 ЦК України до повного відвантаження яке має бути вчинено на першу вимогу покупця.

Послуги «зберігання» які надавалися позивачу ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія" та ФГ "Габенець" не включали в себе комплексу заходів передбачених ЗУ "Про зерно та ринок зерна в Україні", були спрямовані на зберігання товару протягом короткого терміну у стані який є, а тому їх не можна вважати "зберіганням зерна" в розумінні вищевказаного Закону. При наданні таких послуг ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія" та ФГ "Габенець" не зобов`язані були мати статус "зернових складів" та отримувати будь-які дозвільні документи для їх надання.

У листопаді 2020 р. (у тому ж податковому періоді в якому у контрагентів виникли податкові зобов`язання за вищевказаними договорами, а у позивача право на податковий кредит) позивач вивіз товар із місць зберігання, що підтверджується копіями товарно- транспортних накладних доданих до адміністративного позову.

12.08.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 13.09.2021.

13.09.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 22.09.2021.

20.09.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення щодо заявленого позову, в яких представник відповідача вказав, що СФГ "Віталія" складено ПН №2 від 02.11.2020 при цьому оплата в цей день не проводилась, складено видаткову накладну, однак фактичного відвантаження не здійснювалось, зберігати соняшник СФГ "Віталія" фактично не мало право у зв`язку з тим, що не є зерновим складом та договір на зберігання зерна не складався. Таким чином в ціну постачання соняшника безпідставно включено вартість зберігання соняшника.

Аналогічні пояснення наведено відповідачем щодо ПН №4 від 11.11.2020, №6 від 17.11.2020 ФГ "Габенець".

Відповідач зауважив, що враховуючи той факт, що ПрАТ "Вінницький ОЖК" при декларуванні взаємовідносин з "П`ятигірське", СФГ "Віталія" та ФГ "Габенець" порушено вимоги п. 198.1, п. 198.2, 198.3 ст.198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, це призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 2791683 грн. ( (рядок 17) в тому числі завищено значення рядка 10.1 (колонка Б) Декларації за листопад 2020 року на 2791683 грн.).

22.09.2021 представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких останній спростовує доводи відповідача щодо відсутності у ПрАТ розумної економічної причини та ділової мети при передачі товару на зберігання постачальнику.

22.09.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 28.09.2021.

28.09.2021 ухвалою, поставленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті на 18.10.2021.

18.10.2021 розгляд справи відкладено на 03.11.2021.

У судовому засіданні 03.11.2021 представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, відповіді на відзив, додаткових пояснень, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення заявлених вимог з підстав, наведених у відзиві, додаткових поясненнях, в задоволенні позову просила відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У період з 26.01.2020 по 15.02.2021 Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування. За результатами якої складено акт від 18.02.2021 №32/34-00-07-01-02/00373758.

Згідно з висновками акту, в ході проведення перевірки встановлено завищення на 2 791 683 грн. на показник у рядку 10.1 (колонка Б) Декларації, внаслідок врахування всупереч п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 ПК України, при його визначенні операцій з придбання у ФГ "П`ятигірське" (), СФГ "Віталія" (), ФГ "Габенець" ().

Так, перевіряючими встановлено, що між ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" (покупець) та ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" (постачальники) здійснювались фінансово - господарські операції на підставі договорів поставки соняшника (від 03.11.2020 №220086, від 02.11.2020 № 22083, від 10.11.2020 №220107) на виконання умов яких останніми на адресу позивача були виписані податкові накладні, суми ПДВ по яким були включені до складу додаткового кредиту за відповідний період.

Згідно висновків акту: 1) у наданих до перевірки видаткових накладних зазначено, що товар за довіреностями отримували працівники ПрАТ "Вінницький ОЖК", хоча фактично з дати складання видаткових, накладних товар покупцю не видавався, завантаження на транспортні засоби для перевезення не здійснювалось. Дата отримання товару на видаткових накладних не зазначена; 2) надані до перевірки складські довідки виписані від імені зазначених контрагентів, складені у довільній формі, із реквізитів має місце тільки дата та місце складання. Крім того, ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" не включені до Переліку зернових складів, підключених до основного реєстру, який розміщено на сайті ДП "Держреєстри України" - http://dru.com.ua та договори зберігання зерна між ПрАТ "Вінницький ОЖК" та зазначеними контрагентами не укладались; 3) ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" складені податкові накладні №2 від 05.11.2020; № 7 від 09.11.2020; №17 від 18.11.2020; №2 від 02.11.2020 № від 11.11.2020 та №6 від 17.11.2020, при цьому оплата в ці дні не проводилась. Складено видаткові накладні, однак фактичного відвантаження не здійснювалось.

На підставі вищезазначеного, перевіркою встановлено, що позивачем до податкового кредиту було включено суми по податковим накладним, які складені вищезазначеними контрагентами з порушенням вимог п. 187.1 ст. 187, п.201.1 ст. 201 ПК України, а саме: складені не за датою виникнення податкових зобов`язань із зазначенням цін постачання товару без урахування сум податку.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення платником податків п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 ПК України, оскільки платником завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 2 791 683 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивач 05.03.2021 за вихідним номером №03/180 направив заперечення на акт від 18.02.2021 №32/34-00-07-01-025/00373758.

Листом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 24.03.2021 №836/6/34-00-07-06 за результатами розгляду заперечень платника від 05.03.2021 висновки акту перевірки від 18.02.2021 №32/34-00-07-01-025/00373758 залишено без змін.

26.03.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №18/34-00-07-06, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 2 791 683 та нараховані штрафні санкції у сумі 697 920,75 грн.

Крім того, платник 14.04.2021 направив скаргу до ДПС України на податкове повідомлення рішення від 26.03.2021 №18/34-00-07-06.

Рішенням ДПС України від 17.06.2021 №13704/6/99-00-06-01-02-06 скаргу задоволено частково, зокрема скасовано ППР Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.03.2021 №18/34-00-07-06 в частині застосування штрафних санкцій, які перевищують розмір визначений п.123.1 ст.123 ПК України, у редакції, що діє з 01.01.2021, а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін.

23.06.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №6, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 2 791 683 та нараховані штрафні санкції у сумі 279168,30 грн.

Не погоджуючись висновками акту перевірки, та винесеними за результатами проведеної перевірки податковими повідомленнями-рішеннями, підприємство звернулось до суду з вимогами про їх скасування.

Під час судового розгляду справи встановлено, що підставою для винесення спірних у даній справі податкових повідомлень-рішень слугували висновки контролюючого органу щодо завищення підприємством позивача суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по операціях ФГ "П`ятигірське" (), СФГ "Віталія" (), ФГ "Габенець" () на загальну суму 2 791 683 грн.

Отже, суд, надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них зазначає наступне.

Згідно п.14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

Порядок формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначено ст.198 ПК України.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст.198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3. ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.8 ст. 201 ПК України, Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.14.1.231 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Зі змісту наведених норм слідує, що правові наслідки у формі виникнення права платника податку на формування фінансового результату до оподаткування та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Так, про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Стосовно завищення податкового кредиту по операціях з ФГ "П`ятигірське" (), СФГ "Віталія" (), ФГ "Габенець" (), суд зазначає наступне.

У листопаді 2020 року позивачем здійснено придбання соняшника у ФГ "П`ятигірське" відповідно до типових договорів поставки: № 220086 від 03.11.2020, №220106 від 06.11.2020, № 220109 від 17.11.2020, від 10.11.2020 №22107, від 02.11.2010 №22083.

Типовою формою вказаних договорів передбачено, зокрема п.2.1 договорів, що товар за даним Договором поставляється Покупцю партіями на умовах EXW франко-склад господарства ФГ "П`ятигірське"/СФГ "Віталія"/ФГ "Габенець" (Міжнародні правила тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2000 року), з подальшою доставкою Покупцем на ПрАТ "Вінницький ОЖК". При виникненні розбіжностей між базисними умовами поставки і умовами цього Договору перевагу мають умови Договору.

Згідно з п.п.2.1.1. вартість Товару включає в себе зобов`язання Постачальника забезпечити належне зберігання, схоронність та відвантаження Товару в порядку передбаченому ст. 936- 955 Цивільного кодексу України до повного його відвантаження, яке повинно бути вчинено на першу вимогу Покупця.

Підпунктом 2.1.2. визначено, що в разі не дотримання умов пункту 2.1.1 Договору, Постачальник сплачує Покупцеві 30 % річних за користування грошовими коштами, з моменту перерахування їх з розрахункового рахунку Покупця до дати виконання Постачальником відвантаження товару, або повернення коштів.

Згідно з п.2.4. право власності на Товар від Постачальника до Покупця переходить з Моменту передачі Товару Покупцю відповідно до п.2.1. та з урахуванням умов, визначених п.4.1. даного Договору та належного оформлення складських документів, що свідчать про переписання Товару з Постачальника на Покупця.

За умовами оплати Покупець здійснює оплату за Товар у формі безготівкового розрахунку платіжним дорученням шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку-фактури. Оплата за Товар здійснюється Покупцем протягом 7 (семи) банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару, після отримання на свою адресу Покупцем від Постачальника рахунку-фактури та документів, вказаних у п. 2.3 та п. 8.7 даного Договору. При цьому за вибором Покупця, останній може здійснювати оплату за товар частинами наступним чином: Часткова оплата у розмірі 70% здійснюється Покупцем протягом 7 (семи) банківських днів з моменту поставки Товару згідно п.п.2.1. Договору, після отримання на свою адресу Покупцем від Постачальника рахунку-фактури та копій документів, вказаних у п.2.3 (крім податкових накладних) та п. 8.7 даного договору. Доплата за Товар у розмірі 20% здійснюється за умови отримання Покупцем оригіналів усіх належним чином оформлених документів, вказаних у п.2.3 даного Договору які Постачальник зобов`язаний надати Покупцю не пізніше 5 (п`яти) днів з моменту поставки та за умови отримання електронної податкової накладної, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних та надання відповідної квитанції про її реєстрацію.

Остаточний розрахунок за Товар здійснюється Покупцем протягом 7 (семи) банківських днів з моменту завантаження всієї кількості Товару, у автотранспорт, наданий покупцем в пункт поставки, вказаний в п. 2.1. Договору.

Як вказує позивач, станом дату виникнення податкових зобов`язань його контрагентами складено податкові накладні, зокрема ФГ "П`ятигірське" - ПН №2 від 05.11.2020, №14 від 18.11.2020, №7 від 09.11.2020, СФГ "Віталія" - ПН №2 від 02.11.2020 , ФГ "Габенець" - ПН №4 від 11.11.2020, №6 від 17.11.2020.

У зв`язку з тим, що товар - соняшник поставлявся на умовах EXW франко-склад господарства, контрагентами ФГ "П`ятигірське" (), СФГ "Віталія" (), ФГ "Габенець" () було оформлено складські довідки від 05.11.2020, від 18.11.2020, від 09.11.2020, від 11.11.2020, від 17.11.2020 від 02.11.2020, якими підтверджено взяття на зберігання продукції "соняшник", яка знаходиться у власності ПрАТ "Вінницький ОЖК". Вказано, що дана с/г продукція буде негайно відпущена ПрАТ "Вінницький ОЖК" у повному обсязі після надходження оплати на поточний рахунок відповідно до договору поставки (а.с.126, 137, 149, 159, 160, 171).

В матеріалах справи містяться видаткові накладні №192 від 05.11.2020, №213 від 18.11.2020, №200 від 09.11.2020, згідно яких вказано про отримання товару за договорами поставки уповноваженою особою за довіреністю Семерез Н.С. ( том 1 а.с. 125, 136, 148).

В матеріалах справи містяться видаткові накладні №84 від 11.11.2020, №89 від 17.11.2020, згідно яких вказано про отримання товару за договорами поставки уповноваженою особою за довіреністю Люшенко В.В. ( том 1 а.с. 157, 158).

Разом з тим, матеріали справи містять платіжні доручення про оплату за товар соняшник від 10.11.2020 №5353 на суму 1 640 000 грн., від 12.11.2020 №5369 на суму 1312000 грн., №445 від 18.11.2020 на суму 200000 грн., №476 від 19.11.2020 на суму 128000 грн., №562 від 23.11.2020 на суму №1260000 грн., №5408 від 25.11.2020 на суму 160000 грн., №633 від 26.11.2020 на суму 200000 грн., №781 від 02.12.2020 на суму 50000 грн., №735 від 01.12.2020 на суму 100000 грн., №866 від 04.12.2020 на уму 30000 грн., №370 від 10.11.2020 на суму 3495500 грн., №381 від 13.11.2020 на суму 999000 грн., №563 від 23.11.2020 на суму 499500 грн., № 379 від 13.11.2020 на суму 2380000,56 грн., №732 від 01.12.2020 на суму 175000 грн., №740 від 01.12.2020 на суму 5100 грн., №777 від 02.12.2020 на суму 100000 грн., №865 від 04.12.2020 на суму 745000, 24 грн., №5317 від 04.11.2020 на суму 2289000 грн., №5368 від 12.11.2020 на суму 327000 грн., №386 від 13.11.2020 на суму 654000 грн.

Так, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що у видаткових накладних №192 від 05.11.2020, №213 від 18.11.2020, №200 від 09.11.2020 вказано, що товар за довіреністю №2066 від 05.11.2020, №2084 від 09.11.2020 та №2143 від 18.11.2020 отримав ОСОБА_3 , хоча фактично в ці дні товар не видавався. Дата отримання не зазначена. Транспортування товару 05.11.2020, 09.11.2020 та 18.11.2020 не здійснювалось.

Матеріали справи містять ТТН від 11.11.2020 №692, 694, №691, №695, №696, №693, від . 12.11.2020 №697,№698, №699, № 701, №702, №703, від 14.11.2020 №709, №710, №711, №712, №713, №714, №715, №716, від 24.11.2020 №810, №811, №812, №819.

Крім того у видаткових накладних №84 від 11.11.2020, №89 від 17.11.2020 вказано, що товар за довіреністю №2097 від 11.11.2020 уповноваженою особою за довіреністю Люшенко В.В. Дата отримання не зазначена. Транспортування товару 11.11.2020 не здійснювалось.

Матеріали справи містять ТТН від 17.11.2020 №118, №119, №120, №121, від 18.11.2020 №122, №123, №124, №125.

У видатковій накладній №99 від 02.11.2020 вказано, що товар за довіреністю №2032 від 02.11.2020 отримується уповноваженою особою за довіреністю Скалецький І.О. Дата отримання не зазначена. Транспортування товару 02.11.2020 не здійснювалось (том 1 а.с. 170).

Матеріали справи містять ТТН від 07.11.2020 №56, №57, №58, №59, №60, №61, від 09.11.2020 №69.

В обґрунтування власної позиції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення податковий орган, серед іншого, наводить аргументи щодо того, що контрагенти позивача не включені до Переліку зернових складів, підключених до основного реєстру, який розміщено на сайті ДП «Держреєстри України» - http://dru.com.ua та договори зберігання зерна між ПрАТ "Вінницький ОЖК" та зазначеними контрагентами не укладались.

Так, згідно із частинами 1, 2, 7 статті 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерно підлягає зберіганню у зернових складах.

Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

Згідно із нормами статті 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію.

Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

Після заповнення обов`язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка здала зерно на зберігання.

Зерновий склад зобов`язаний виписувати окремо складські документи на зерно для партій зерна, що належать різним товарним класам, відповідно до державних стандартів.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, того, що ФГ "П`ятигірське", СФГ "Віталія", ФГ "Габенець" (постачальники) включені до переліку зернових складів. Крім того, договори зберігання зерна між підприємством позивача та вказаними постачальниками не укладались.

Серед іншого, суд наголошує, що складені складські довідки не передбачені як типові документи законом «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну території України) та послуг.

Відповідно до п.198.2, ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено судом, типовою формою договорів укладених позивачем з його постачальниками, зокрема п.2.1.1 визначено, що вартість Товару включає в себе зобов`язання Постачальника забезпечити належне зберігання, схоронність та відвантаження Товару в порядку передбаченому ст. 936- 955 Цивільного кодексу України до повного його відвантаження, яке повинно бути вчинено на першу вимогу Покупця.

В свою чергу п.187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України від 16.07.1999р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

ФГ "П`ятигірське" складено податкові накладні №2 від 05.11.2020, №7 від 09.11.2020, №17 від 18.11.2020 при цьому оплата в цей день не проводилась, складено видаткові накладні, однак фактичного відвантаження товару (соняшника) не здійснювалось.

СФГ "Віталія" складено податкову накладну №2 від 02.11.2020, при цьому оплата в цей день не проводилась, складено видаткову накладну, однак фактичного відвантаження товару (соняшника) не здійснювалось.

ФГ "Габенець" складено податкові накладні №4 від 11.11.2020, №6 від 17.11.2020, №17 при цьому оплата в цей день не проводилась, складено видаткові накладні, однак фактичного відвантаження товару (соняшника) не здійснювалось.

Разом з тим, суд зважає, що власне формою типових договорів укладених позивачем з контрагентами, було передбачено, що товар за даним договором поставляється покупцю партіями на умовах EXW франко-склад.

EXW англ. Ex Works, або Франко завод (…назва місця) - означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. При цьому перехід права власності настає, коли вантажоодержувач приймає товар на фабриці або складі вантажовідправника.

При цьому, суд зауважує, що датою виникнення податкових зобов`язань з ПДВ є дата, на яку припадає початок передачі товару від постачальника. Підтвердженням дати, на яку припадає початок передачі (переміщення) товару є дата, яка визначає фізичне переміщення товару зі складу (або іншого місця зберігання) продавця з метою доставки товару покупцеві.

Таким чином, на переконання суду в ході встановлених обставин під час розгляду справи, підтверджено, що вищевказані податкові накладні складено ні на дату списання коштів з банківських рахунків, ні на дату отримання платником податків товару, тому платником завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню.

Так, контексті даної спірної ситуації, суд дійшов висновку, що висновки податкового органу щодо порушення платником ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 ПК України відповідають дійсності.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про не підтвердження обставин протиправності винесених податкових повідомлень-рішень від 26.03.2021 №18/34-00-07-06, від 23.06.2021 №6.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд зазначає, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що ґрунтуються на нормах закону, а тому не підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і довів правомірність дій щодо винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Вінницький олійножировий комбінат" (м.Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26, )

Відповідач: Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м.Одеса, просп. Шевченка, 15/1, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.11.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович