Справа № 300/3540/21
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. справа № 300/3540/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського районного відділу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Надвірнянського районного відділу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про зобов`язання оформити та видати посвідку особи без громадянства.

20.07.2021 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважаючи, що не є громадянкою України звернулася до відповідача із заявою про визнання її особою без громадянства. Однак, відповідач протиправно відмовив їй у видачі посвідки особи без громадянства. Підставою такої відмови є висновки відповідача про те, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії закону, незважаючи не законність чи незаконність її перебування на території України.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження, просив в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яке не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України. Позивач є громадянкою України та відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» має право на документування паспортом громадянина України і не має права на звернення із заявою про визнання особою без громадянства.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

25.02.1982 відділом внутрішніх справ Дзержнського райвиконкому міста Харків видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України, колишнього Союзу радянських соціалістичних республік, серії НОМЕР_1 .

04.06.2021 позивач подала до Надвірнянського районного відділу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області заяву про визнання особою без громадянства.

Листом відповідача за № Л-58/6/2602-21/2621/67-21 від 19.06.2021, за наслідками розгляду вказаної заяви, повідомлено позивача про те, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, або, які на момент набрання чинності Законом проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 317 від 24.03.2021, право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії закону, незважаючи не законність чи незаконність її перебування на території України.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, звернулася до суду з вимогами про зобов`язання відповідача оформити та видати посвідку особи без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про громадянство України».

Належність до громадянства України визначає стаття 3 Закону України «Про громадянство України», згідно норм якої громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Таким чином, суд встановив, що позивач є громадянкою України в силу статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Предметом даного адміністративного позову є протиправність відмови у видачі позивачу посвідки особи без громадянства.

Постановою Кабінету Міністрів України за № 321 від 25.04.2018 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання.

Відповідно до пункту 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно з пунктом 3 даного Порядку посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто; не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет одного з батьків (усиновлювачів), з ким проживають особи на підставі дозволу на імміграцію, опікунів, піклувальників.

Підпунктом 4 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено належність особи до громадянства України.

Таким чином, посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території. До громадян України такий порядок не застосовуються.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання визнання особою без громадянства» за № 317 від 24.03.2021 затвердженого Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, який визначає процедуру визнання особою без громадянства, яка проводиться ДМС з метою встановлення факту неналежності особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, до громадянства будь-якої держави в силу дії її закону.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Особи, яких визнано особами без громадянства іншими державами та які мають документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною, проходження додаткової процедури визнання особою без громадянства в Україні не потребують.

Підпунктом 1 пункту 44 Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства встановлено, що уповноваженою особою ДМС приймається рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, коли особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави.

Таким чином, право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Враховуючи аналіз вказаних норм права, позивач, як громадянка України, не наділена правом звернення із заявою про визнання особою без громадянства.

Як наслідок, підстав для зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу посвідку особи без громадянства не має.

За таких обставини, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про першочергові заходи щодо забезпечення видачі паспортів громадянина України» за № 1086 від 31.12.1993 видані раніше громадянам України паспорти старого зразка, до яких органами внутрішніх справ у встановленому порядку внесено напис "Україна", чинні до їх обміну на паспорти громадян України.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Надвірнянського районного відділу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області (вулиця Шевченка, 3-А, місто Надвірна, Івано-Франківська область, 78400) про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційної адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.