Справа № 380/9267/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/9267/21
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог
11 листопада 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Потабенко В.А. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України про стягнення з військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України на користь ОСОБА_1 297989,58 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач при звільненні його з військової служби та виключенні зі списків особового складу не провів з ним повного розрахунку при звільненні, а саме не виплатив компенсації за неотримане речове майно у розмірі 20199,89 грн., яка була виплачена 08.04.2021 та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 26627,34 грн., яка була виплачена 19.05.2021. Відтак, як зазначає позивач, повний розрахунок проведено лише 19.05.2021. Загальна сума виплат, які не було здійснено на момент звільнення позивача з військової служби становить 46827,23 грн.

Ухвалою судді від 25.06.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

25.08.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №61338), в якому позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Як на джерело свої позиції посилається на практику Верховного Суду.

Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду. Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Ухвалою суду від 11.10.2021 залишено позовну заяву без руху, а позивачу надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в частині стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (за неотримане речове майно) з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.

27.10.2021 від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви (вх. №78518). Як вказує представник позивача, місячний строк звернення до суду починає обчислюватися не по кожному виду недоплаченої роботодавцем суми, а з моменту нарахування відповідачем останньої, належної позивачу суми, оскільки затримка у проведенні цих виплат є триваючим правопорушенням. Оскільки розрахунок з позивачем проведено 08.04.2021 (на його картковий рахунок надійшли кошти в сумі 20199,89 грн. - виплата грошової компенсації за неотримане речове майно) та 19.05.2021 ( на його картковий рахунок надійшли кошти в сумі 26627,34 грн. - виплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), то одномісячний строк починає обчислюватися з моменту проведення останньої виплати, а саме з 19.05.2021. Оскільки позивачем подано позов 08.06.2021, строк звернення до суду з позовом ОСОБА_1 не пропущено.

Ознайомившись із мотивами, наведеними позивачем у заяві, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою грошової компенсації за невикористані дні оплачуваної відпустки.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Водночас, ч. 1 ст. 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, офіційно розтлумачено і в рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу.

Проте, слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.

За приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (ст. 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (ст. 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.

Виходячи з цього, встановлений у ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість, строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у ст. 122 КАС України і ч. 5 цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо ч. 2 цієї ж статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

З огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою ч. 5 ст. 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Позивач вважає, що за період з 19.05.2021 по день винесення рішення суду із відповідача слід стягнути середній заробіток за весь період затримки.

Встановлюючи своєчасність розрахунку з позивачем при звільненні (компенсації за неотримане речове майно), суд звертає увагу, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 14.11.2019 позивача звільнено з військової служби.

Відповідно до банківської виписки з рахунку позивача на банківський рахунок позивача 08.04.2021 надійшли кошти (компенсація за неотримане речове майно) у розмірі 20199,89 грн.

Отже, розрахунок з позивачем в частині виплати належних йому сум грошової компенсації за неотримане речове майно здійснено відповідачем 08.04.2021.

Водночас, оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише 08.06.2021, то він пропустив місячний строк звернення до суду з із вказаними вимогами.

Подібні висновки щодо застосування строків звернення до суду з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №802/28/16-а, від 20.06.2018 року у справі №823/761/17 року, від 09.08.2019 року у справі №420/5793/18, від 30.06.2020 року у справі №360/4889/19.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в аналогічних спорах, викладеною у постанові від 13.05.2021 у справі №240/18478/20 за позовом ОСОБА_3 до Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку та постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20 за позовом ОСОБА_4 до Північного регіонального управління Державної приикордонної служби України.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 03.05.2018 в справі №826/6380/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених ч. 3 та ч. 4 ст. 123 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241-243, 248, 250, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в зв`язку з невиплатою компенсації за неотримане речове майно) залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 11.11.2021

Суддя Потабенко В.А.