Справа № 826/7011/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

12 листопада 2021 року

м. Київ

справа №826/7011/16

адміністративне провадження №К/9901/39016/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просила визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 25 травня 2015 року № 1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України у частині внесення постанови Кабінету Міністрів України» від 22 лютому 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» з 25 грудня 2015 року та стягнути кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» в частині внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 березня 2020 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, та направлено справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Разом з касаційною скаргою, скаржником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обґрунтована тим, що повний текст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року отримано нею 29 вересня 2021 року, що підтверджується копією поштового конверту 423) та випискою із сайту поштових відстежень АТ «Укрпошта».

Відповідно до електронного бланку на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 27 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України), якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підставами касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій скаржник зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави скаржник обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 826/7011/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 234/14299/15-ц в частині, згідно якої, саме Мінсоцполітики має нести відповідальність за наслідки, які були заподіяні прийняттям оскаржуваної постанови.

Також скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не застосували при розгляді та вирішенні справи статтю 56 Конституції України, частину другу статті 182 Сімейного кодексу України, Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтю першу, частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закон України «Про охорону дитинства», Конвенцію про права дитини, Закон України «Про Кабінет Міністрів України». Суди надали невірне тлумачення статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, статтям 22 та 1166 Цивільного кодексу України.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року.

Аналіз підстав касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку дає можливість колегії суддів дійти висновку, що у цій справі наявні обставини, наведені в частині четвертій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які є підставами для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 334, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року.

3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням.

4. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/7011/16 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням.

5. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

6. Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний