Справа № 463/12645/21
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/266/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Рудакова Д. І.

з участю секретаря судових засідань Ліпчанській А.В.
представника позивача Арендач М.В.
відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )

перекладача Расулов Мирфаттах Сеидага Оглу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця, а також про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, видворити громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи у складі групи осіб, здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, внаслідок чого 07.11.2021 був затриманий прикордонною вартою Республіки Польща. 08.11.2021 року о 17 год. 20 хв. на підставі ст.ст. 3.5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» в пункті пропуску через державний кордон «Смільниця-Кросценко» даного громадянина було передано на територію України представникам відділу прикордонної служби «Смільниця». 09.11.2021 року про затримання громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 проінформовано Посольство Азербайджанської Республіки в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України. 11.11.2021 Старосамбірським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком 21.10.2021 року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль». Відповідач міг встановленим порядком іммігрувати до країн Європейського Союзу на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.

11.11.2021 року начальником 7 прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю документів, які надають право на перетинання державного кордону України, коштів, а також категорично відмовляються залишати територію України. Родинні зв`язки у вищевказаного громадянина на території України відсутні. Україну він розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, з метою пошуку кращих умов проживання. У зв`язку з чим представник позивача просить затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, видворити громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові мотивів.
Відповідач позов не визнав, просив в такому відмовити.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 246, 289 КАС України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач - громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи у складі групи осіб, здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 436 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Мігово» відділу прикордонної служби «Смільниця», територія Добромильської міської ради, Самбірського району, Львівської області, внаслідок чого 07.11.2021 року був затриманий прикордонною вартою Республіки Польща.

08.11.2021 року о 17 год. 20 хв. на підставі ст.ст. 3.5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» в пункті пропуску через державний кордон «Смільниця-Кросценко» даного громадянина було передано на територію України представникам відділу прикордонної служби «Смільниця».

09.11.2021 року про затримання громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 проінформовано Посольство Азербайджанської Республіки в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України.

11.11.2021 року Старосамбірським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Судом встановлено, що відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком21.10.2021 року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль».

Таким чином, судом встановлено, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати до країн Європейського Союзу на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.
11.11.2021 начальником 7 прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України.
Судом встановлено, що відповідач не має документів, які дають право на виїзд з України, коштів достатніх для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має. Зазначене, було підтверджено у судовому засіданні самим відповідачем.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідач є нелегальним мігрантом, самостійно територію України не залишить, має сталий намір потрапити до країн Західної Європи.
У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Згідно п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1110, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.
Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Встановлені судом обставини, а саме те, що відповідач не має документів, які дають право на виїзд з України, коштів достатніх для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має, відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща, відсутність у відповідача документів, які б підтверджували законність перебування на території України, а також дозволяли легально виїхати за її межі, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення також і вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для видворення останнього за межі території України.
Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст. 1, 3, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

у х в а л и в:
позов - задовольнити.
Примусово видворити громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.
Затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців починаючи з часу та дати фактичного затримання, а саме до 17 год. 20 хв. 08 травня 2022 року.
Роз`яснити позивачу, що у відповідності до положень ч. 11 ст. 289 КАС України, за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Рішення суду у відповідності до ч. 16 ст. 289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному в 10-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення складено, підписано та проголошено 11 листопада 2021 року.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина 2144) Державної прикордонної служби України: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПТТ (з м.д.н.п. Мостиська) 7 прикордонного загону Львівської області: 81000, м.Мостиська вул.Я.Мудрого, 113.

Суддя: Д.І. Рудаков