Справа № 640/7036/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Київ № 640/7036/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергополь -Україна» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суд міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Енергополь - Україна» (далі у тексті - позивач, ПрАТ «Енергополь-Україна») з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі у тексті - відповідач, ГУ Держпраці в Київській області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Київській області № КВ 539/57/АВ/ТД від 12 квітня 2019 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами;

- стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держапраці в Київській області понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем на підставі акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 20 березня 2019 № КВ 539/57/АВ (далі - Акт) ГУ Держпраці у Київській області, всупереч нормам діючого законодавства, винесено постанову від 12 квітня 2019 року № КВ 539/57/АВ/ТД про накладення штрафу у розмірі 250 230, 00 гривень за порушення вимог частин першої та третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), зокрема допущення до роботи працівників без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, неповідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Позивач вважає, що висновки зазначеного Акта здійснено на підставі хибного розуміння суті відносин, які склалися у позивача з особами, з якими було укладено цивільно-правові договори на виконання робіт, і помилкового розуміння цих відносин, як трудових, з огляду на що звернувся до суду із адміністративним позовом.

Провадження у даній справі відкрито 25 квітня 2019 року.

Відповідно до положень статей 12, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі у тексті - КАС України) вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.

Скориставшись наданим йому правом, 14 травня 2019 року відповідач направив до суду відзив проти заявлених позовних вимог, в якому просив суд відмовити у їх задоволенні, пославшись на законність оскаржуваної постанови, яку прийнято за результатами розгляду Акту, згідно з яким зафіксовано факт допуску позивачем до роботи двох осіб, з якими трудові відносини не оформлені, а також встановлено інші порушення вимог трудового законодавства, відтак, до позивача правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом:

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі направлення про проведення інспекційного відвідування від 25 лютого 2019 року № 539 для проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання законодавства про працю у ПрАТ «Енергополь- Україна» делеговано головних державних інспекторів відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Куліш Н. І. та Леся О. В .

У ході інспекційного відвідування, проведеного у період з 06 по 20 березня 2019 року, встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 15 серпня 2012 року видано наказ від 15 серпня 2012 року № 147 про прийняття його на роботу на посаду начальника транспортного відділу в ПрАТ «Енергополь-Україна».

На підставі заяви ОСОБА_2 від 26 лютого 2016 року відповідно до наказу від 29 лютого 2016 року № 23 його звільнено з посади начальника транспортного відділу з виплатою компенсації за 54 дні невикористаної щорічної відпустки.

З 01 березня 2016 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_2 укладено цивільно-правову угоду № 78 з її подальшим пролонгуванням до 31 грудня 2018 року.

Відповідно до змісту цієї угоди ОСОБА_2 виконував ті ж самі обов`язки, що і за посадовою інструкцією до звільнення.

З по -між іншого, працівника ОСОБА_2 не ознайомлено під розписку з наказом про призначення його на посаду та з посадовою інструкцією начальника транспортного відділу.

Також у ході відвідування встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 24 травня 2012 року видано наказ від 24 травня 2012 року № 86 про прийняття його на роботу на посаду начальника відділу охорони житлово - офісного комплексу «Міністерський» в ПрАТ «Енергополь-Україна».

На підставі заяви ОСОБА_3 від 29 лютого 2016 року відповідно до наказу від 29 лютого 2016 року № 28 його звільнено з посади начальника відділу охорони з виплатою компенсації за 56 днів невикористаної щорічної відпустки.

З 01 березня 2016 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_3 укладено цивільно-правову угоду № 79 з її подальшим пролонгуванням до 09 січня 2019 року.

Відповідно до змісту цієї угоди ОСОБА_3 виконував ті ж самі обов`язки, що і за посадовою інструкцією до звільнення.

З по між іншого, працівника ОСОБА_3 не ознайомлено під розписку з наказом про призначення його на посаду та з посадовою інструкцією начальника транспортного відділу.

На підставі заяви ОСОБА_4 від 17 серпня 2009 року видано наказ від 17 серпня 2009 року № 33 про прийняття його за сумісництвом на роботу на посаду координатор проекту в ПрАТ «Енергополь-Україна». З 20 лютого 2012 року ОСОБА_4 переведено на посаду керівника проекту ПрАТ «Енергополь-Україна».

Станом на момент інспекційного відвідування товариством надано попередження від 28 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади з 02 травня 2019 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, наказ № 30 від 28.02.2019 року), яке отримано ОСОБА_4 04 березня 2019 року.

Черговість надання відпусток на ПрАТ «Енергополь-Україна» визначена графіком за період з 2012 по 2018 роки, затвердженим власником, не доведена до відома працівників ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Водночас тих же працівників за період роботи з 2012 по 2019 роки не було ознайомлено з графіками надання відпусток та не повідомлено письмово про дату початку відпустки за два тижні до її початку.

За результатами інспекційного відвідування складено Акт відвідування від 20 березня 2019 року № КВ 539/57/АВ, яким встановлено порушення частин першої та третьої статті 24, статті 29, частин четвертої та п`ятої статті 79 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 58.

Не погодившись із висновками інспекції ПрАТ «Енергополь-Україна» звернулося до ГУ Держпраці в Київській області із запереченням від 04 квітня 2019 року № 15, у якому просило врахувати при розгляді справи про порушення ПрАТ «Енергополь-Україна» законодавства про працю, що з виконавцями укладено договори, які є за своїм змістом є цивільно-правовими, виконавці не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції ними не виконувалися, а договори було укладено з ними на визначений строк.

Розгляд справи про застосування фінансових санкцій в порядку статті 265 КЗпП України відповідачем проведено 12 квітня 2019 року.

За результатами її розгляду на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України прийнято постанову про накладення штрафних санкцій № КВ 539/57/АВ/ТД на суму 250 230, 00 гривень

Незгода із постановою від 12 квітня 2019 року № КВ 539/57/АВ/ТД, якою застосовано фінансові санкції до ПрАТ «Енергополь-Україна» на суму 250 230. 00 гривень, обумовила звернення позивача з цим адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарсько діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

За змістом частини четвертої статті 2 вказаного Закону заходи контролю здійснюються, в тому числі органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, застосування статті 259 КЗпП України встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295. Пунктом 2 цього порядку передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).

Штрафи накладаються, у тому числі, на підставі акта перевірки Держпраці, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з вимогами частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

У відповідності до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом шостим частини першої статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору з фізичною особою додержання письмової форми є обов`язковим.

Відповідно до частини четвертої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 24 КЗпП України, згідно з порядком, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її ї територіальним органам про прийняття працівника на роботу» на роботодавця покладено обов`язок повідомлення про прийняття працівника на роботу місцевий орган Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 256 КЗпП України за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

В даному випадку спір між сторонами по справі виник з підстав правомірності та обґрунтованості висновків акту ГУ Держпраці у Київській області інспекційного відвідування від 20 березня 2019 року № КВ 539/57/АВ, яким зафіксовано, що позивачем допущено до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без оформлення трудового договору (контракту) та за відсутності направлення повідомлення Державній фіскальній службі по початок роботи вказаних осіб.

Таким чином, визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є з`ясування наявності ознак трудових правовідносин між ПрАТ «Енергополь-Україна» та фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З огляду на правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 820/1432/17, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Таким чином, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з матеріалів справи під час проведення інспекційного відвідування посадовими особами ГУ Держпраці у Київській області було досліджено цивільно-правові угоди, зокрема угоду № 18 від 01 січня 2018 року разом із додатковими угодами до неї, укладені між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_3 , а також цивільно-правову угоду № 17 від 01 січня 2018 року разом із додатковими угодами до неї, укладені між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_2 .

Так, розділом 2 «зобов`язання сторін» цивільно - правової угоди № 18 від 01 січня 2018 року, ОСОБА_3 зобов`язано якісно та своєчасно виконувати протягом терміну дії угоди такі роботи (послуги) за завданням уповноваженого представника ПрАТ «Енергополь-Україна»:

- забезпечувати охорону об`єктів та матеріальних цінностей підприємства;

- здійснювати контроль за ввозом і вивозом (виносом) матеріальних цінностей;

- негайно доповідати керівництву про прибуття будь-яких контролюючих органів на підприємство;

- припиняти спроби несанкціонованого проникнення на охоронюваний об`єкт;

- здійснювати контроль за роботою встановлених на підприємстві приладів охоронної й пожежної сигналізації;

- повідомляти про їх спрацювання керівнику підприємства, а при необхідності - в органи внутрішніх справ або пожежну частину;

- з`ясовувати причини спрацювання сигналізації і вживати заходів до затримки порушників або ліквідації пожежі;

- щоденно контролювати здавання та приймання від охорону обладнаних сигналізацією відособлених приміщень;

- здійснювати дії по попередженню і припиненню правопорушень на охоронюваних об`єктах;

- здійснювати затримку осіб, що намагаються незаконно вивезти (винести) матеріальні цінності з охоронюваного об`єкта або підозрюваних у здійсненні правопорушень, і супроводжувати їх до відділення міліції;

- володіти прийомами рукопашного бою і самозахисту;

- користуватися різними видами зв`язку на охоронюваному об`єкті;

- забезпечувати дотримання надійного контрольно - пропускного режиму;

- надавати всіляку допомогу правоохоронним й іншим державним органам у розслідуванні випадків злочинних посягань на охоронювані об`єкти;

- координувати роботу охорони, керувати діями охоронців при виникненні нештатних ситуацій;

- слідкувати за належним утриманням та використанням вартових собак;

- організовувати рух, стоянку, паркування транспортних засобів та належний контроль за ними від злочинних посягань;

- здійснювати постійний контроль за працівниками охорони, слідкувати за охайністю їх зовнішнього вигляду, наявністю засобів зв`язку, ліхтарів, бейджиків, спецзасобів, тощо.

Крім того, він повинен забезпечити в своїй даності дотримання: законів, постанов, розпоряджень, наказів, методичних та інших нормативних матеріалів, що стосуються робіт (послуг), що виконуються виконавцем відповідно до умов даної угоди.

Розділом 2 «зобов`язання сторін» цивільно - правової угоди № 17 від 01 січня 2018 року, ОСОБА_2 зобов`язано якісно та своєчасно виконувати протягом терміну дії угоди такі роботи (послуги) за завданням уповноваженого представника ПрАТ «Енергополь-Україна»:

- стежити за правильністю експлуатації, ремонту, технічного обслуговування автотранспорту, обладнання, паркового господарства;

- контролювати правильність витрачання паливно-мастильних матеріалів, ведення та облік технічної документації;

- забезпечувати виконання планових завдань в установлені терміни, ефективне використання транспорту.

Крім того, він повинен забезпечити в своїй даності дотримання: законів, постанов, розпоряджень, наказів, методичних та інших нормативних матеріалів, що стосуються робіт (послуг), що виконуються виконавцем відповідно до умов даної угоди.

З аналізу укладених цивільно - правових угод підприємства із зазначеними фізичними особами вбачається, що їх предметом є процес праці, а не її кінцевий результат.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинні виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду робіт, тобто їх предметом є послуги начальника транспортного відділу та начальника відділу охорони.

При цьому в укладених цивільно- правових угодах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги).

В самих угодах не зазначено, який конкретно результат роботи повинні передати виконавці замовнику, не визначено перелік завдань роботи, її обсягів, видів тощо.

Водночас, як вбачається зі змісту цих угод працівники самостійно не організовують роботу, а здійснюють її за завданням уповноваженого представника замовника, тобто підпорядковуються відповідним посадовим особам.

Окремо суд звертає увагу на те, що за змістом цивільно - правових угод обов`язки виконавців збігаються із обов`язками, що були передбачені посадовими інструкціями начальника транспортного відділу для працівника ОСОБА_2 і начальника відділу охорони для працівника ОСОБА_3 , які займали ці посади до їх звільнення 29 лютого 2016 року.

Наведене свідчить про те, що цивільно-правові угоди, укладені позивачем з фізичними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають ознаки трудового договору.

За такого правового регулювання та обставин справи суд погоджується з висновком, викладеним у акті інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 20 березня 2019 № КВ 539/57/АВ ГУ Держпраці у Київській області про допущення до роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без оформлення трудового договору з ПрАТ «Енергополь-Україна» та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу, чим порушено статті 21, 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 413.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не враховано ряд обставин, які суттєво впливають на правомірність постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № КВ 539/57/АВ/ТД від 12 квітня 2019 року;

Так, перевірку ПрАТ «Енергополь-Україна» розпочато контролюючим органом 06 та закінчено 20 березня 2019 року. В ході перевірки встановлено фактичний допуск двох осіб до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Доказів вчинення ПрАТ «Енергополь-Україна» порушення, передбаченого абзацом другим частини 2 статті 265 КЗпП України до проведення даної перевірки контролюючого органу, відповідачем до суду не надано. Більш того, у направленні на проведення інспекційного відвідування від 25 лютого 2019 року № 539 зазначено, що попереднє інспекційне відвідування не проводилося. Тобто, в даних правовідносинах відсутня повторність правопорушення.

Таким чином, за виявлені перевіркою контролюючого органу порушення підлягає застосуванню штраф у розмірі встановленому абзацом першим частини 2 статті 265 КЗпП України у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Мінімальний розмір заробітної плати з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року складає 4 173 гривні.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню до позивача штраф у розмірі 82 346 (41 173+41 173) тис. гривень за двох працівників, стосовно яких скоєно порушення.

З огляду на викладене, постанова про накладення штрафу уповноваженим посадовими особами № КВ 539/57/АВ/ТД від 12 квітня 2019 року у розмірі 250 230, 00 гривень в частинні застосування до позивача штрафу у розмірі 167 884, 00 гривень (250 230,00 - 82 346,00) є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України під час розгляду справи суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши обставини справи на предмет дотримання відповідачем положень статті 2 КАС України під час прийняття постанови по накладення штрафу уповноваженим посадовими особами № КВ 539/57/АВ/ТД від 12 квітня 2019 року у розмірі 250 230 гривень, суд дійшов висновку, що відповідач вчинив протиправні дії стосовно здійснення розрахунку суми штрафу з урахуванням повторності правопорушення.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

В силу частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи у сукупності встановлені у даній справі обставини, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем обставин щодо необхідності накладення штрафу на позивача саме у розмірі 250 230, 00 гривень, виходячи з чого, вбачає правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення № 628 від 19 квітня 2019 року позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 3755,70 гривень. Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Київській області підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1877,85 гривень.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243- 246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (вул. Ю. Кондратюка, буд. 1, м. Київ, 04201, ) до Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових, буд. 10, м. Київ, 04060, ) про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Київській області про накладення штрафу уповноваженим посадовими особами № КВ 539/57/АВ/ТД від 12 квітня 2019 року, якою застосовано до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» штраф у розмірі 250230, 00 гривень, в частині застосування штрафу у розмірі 167 884, 00 гривень.

3. В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

4. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1877,85 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда