Справа № 640/13621/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-8941-17 від 10.02.2020 року та стягнути на користь позивача понесені ним витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контролюючим органом вже вчетверте пред`являється аналогічна вимога, чим порушується принцип недопустимості притягнення платника податків двічі до відповідальності. Окрім цього, ОСОБА_1 вказує, що відповідачем ігнорується оскарження позивачем попередніх вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що контролюючим органом повторно на адресу позивача надіслано податкову вимогу (недоїмку), яка вже раніше була надіслана, а судом першої інстанції дані обставини не взяті до уваги. Крім того, апелянт зазначає, що ні Законом № 2464-VI, ні Інструкцією не передбачено повторне формування та направлення органам доходів і зборів вимоги про сплату боргу.

На адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу апелянта без задоволення. Так, відповідач зазначає, що відповідно до інформаційних баз даних ДПС станом на 05.03.2020 року, в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 рахується борг в розмірі 238287,57 грн станом 2020 рік.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що контролюючим органом сформовано 16.01.2018 року, 10.05.2019 року, 18.12.2019 року вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-8941-17.

Головним управлінням ДПС у м. Києві 10.02.2020 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-8941-17, якою повідомлено позивача про наявність станом на 31.01.2020 року заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафу, пені на загальну суму 238287,56 грн. (пеня - 217575,15 грн., штрафи - 20712,41 грн.) (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Позивач, вважаючи, що спірне рішення винесено відповідачем з порушенням норм права, звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а приписами Закону № 2464-VI не встановлено обмежень контролюючого органу щодо заборони направлення вимоги у разі збільшення заборгованості.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Отже, у правовідносинах щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску застосовується виключно положення Закону № 2464-VI.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок нарахування та стягнення несплачених сум єдиного внеску визначено частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI, відповідно до якої податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці дев`ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 10.05.2019 року № Ф-8941-17 була предметом оскарження в межах адміністративної справи №640/21622/19.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2020 року по справі №640/21622/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 10.05.2019 року № Ф-8941-17 відмовлено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.10.2015 року №, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 19.10.2015 року №17/26-55-17-01, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.10.2015 року №Ф-17У.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року по справі № 826/8821/16, яка набрала законної сили 24.11.2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Отже, в даному випадку, вищезазначеними рішеннями судів підтверджено правомірність винесення контролюючим органом вимог за період 2015 - 2019 рік, а отже в даному випадку в разі узгодження суми податкових зобов`язання позивач повинен був сплати суму основного боргу та штрафні санкції.

Проте, як свідчать матеріали справи позивачем не було сплачено суми за вищезазначеними вимогами, а отже, колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що його двічі притягнуто до відповідальність за одне і теж порушення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, що при винесенні вимоги №Ф-8941-17 від 10.02.2020 року збільшилася сума боргу, а отже в даному випадку твердження позивача, що вищезазначені вимоги та дана вимога є ідентичними, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані.

Так, порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція № 449).

Відповідно до пунктів 2-4 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції(для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи). При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина порядковий номер, 3 частина літера "У" (узгоджена вимога). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положеннями Закону № 2464-VI не встановлено обмежень контролюючого органу щодо заборони направлення вимоги у разі збільшення заборгованості, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Щодо посилання апелянта, що вимога є виконавчим документом, а отже контролюючий орган зобов`язаний звернути до виконавчої служби для стягнення суми боргу (недоїмки), які відображені в них, колегія суддів відхиляє дані твердження, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що саме позивач оскаржував до суду вищезазначені вимоги, а отже на час їх оскарження дані вимоги є неузгодженими та не можуть бути пред`явлені до виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач був зобов`язаний протягом десяти днів сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, згідно ст. 25 Закону № 2464-VI.

Щодо посилання апелянта на те, що вимога, яка оскаржується в даній справі оформлена не належним чином, а саме має ідентичний номер з попередніми вимогами, колегія суддів відхиляє дані твердження, оскільки вищезазначеним Законом та Інструкцією чітко передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Колегією суддів встановлено, а позивачем не спростовано, що останнім не сплачено суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, які вищезазначеними рішеннями судів підтверджено, а отже, у контролюючого органу наявні всі правові підстави для складання нової податкової вимоги та нараховувати позивачу штрафні санкції за несвоєчасне погашення суми боргу.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач в апеляційній скарзі посилається виключно на норми права, при цьому не конкретизує, що саме порушено судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович