Справа № 461/700/21
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/700/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Інспектора поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області 1 батальйону 2 роти Шевчука Максима Сергійовича (21010, м.Вінниця, вул.Ботанічна, 23), Управління патрульної поліції у Вінницькій області (21020, м.Вінниця, вул.Ботанічна, 23) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області 1 батальйону 2 роти Шевчука М.А., Управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3662166 від 12.01.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі. В обгрунтування вказаного позову ОСОБА_1 покликається на те, що 12.01.2021 року, приблизно о 21.00 год. пересувався на своєму транспортному засобі вулицею 600-річчя, 84 у м.Вінниця, де його зупинили працівники патрульної поліції та було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3662166. Відповідно до вказаної постанови, 12.01.2021 року, приблизно о 21.17 год. ОСОБА_1 , на вул.600-річчя, 84 у м.Вінниця, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 по смугах рух ліворуч, здійснивши рух прямо, чим порушив п.8.4 ґ ПДР Порушення правил вимог інформаційно-вказівних знаків. Згідно даної постанови, на позивача було накладено штраф відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 грн. Позивач вважає, що ним не було вчинено діяння, які підпадають під ознаки ч.1 ст.122 КУпАП, а тому, оскаржувана постанова є незаконною з наступних підстав. Зокрема, вважає, що жодних доказів правопорушення патрульними надано не було. Крім того, позивач не мав можливості скористатись правом на написання письмових пояснень, щоб висловити свої доводи та міркування щодо ситуації, яка склалася. Також позивач не мав можливості скористатись професійною допомогою під час складення протоколу, оскільки про таку попередженим не був. ОСОБА_1 зазначає, що в постанові ПДР має бути зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення. Оскільки відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови, просить позов задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ковальчук Д. скерував на адресу суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю. Крім того, просить проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Позивач ОСОБА_1 скерував на адресу суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо необхідних доказів для її розгляду по суті.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

12.01.2021 року поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Шевчуком М.С. винесено постанову серії ЕАН №36662166 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Положеннями ст.222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 12.01.2021 року о 21.17 год., у м.Вінниці на вул.600-річчя, 84, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 рух по смугах рух ліворуч, здійснивши рух прямо, чим порушив п.8.4 ґ ПДР Порушення правил вимог інформаційно-вказівних знаків, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві та обставини зазначені в постанові у справі про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що закон регулює суспільні у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.35 вказаного Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Відповідно до п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

П.8.4 (Г) ПДР передбачено, що наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідно до розділу 33 ПДР України, а саме дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається з відеозапису, наданого відповідачем, водій ОСОБА_1 рухається в крайній лівій смузі і випереджає колону та цим самим порушує вимоги дорожнього знаку 5,16 «Напрямки руху по смугах», де відповідно до даного знаку дозволено рух наліво. Позивач при цьому, здійснив рух прямо.

Щодо покликань позивача на те, що зі ст.268 КУпАП його не ознайомлено та не надано можливості скористатись правом надати письмові пояснення та професійною правовою допомогою, суд зазначає, що такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки з оглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що поліцейським були роз`яснені позивачу права та надана можливість подати письмове пояснення. Крім того, було надано можливість спілкуватись із адвокатом по телефону через гучномовець. Відтак, права позивача при складанні оскаржуваної постанови порушені не були.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення, оскільки як вказав ВС у постанові від 14.02.2018 року у справі №536/583/17, відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Натомість, процедурні порушення, допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності у разі підтвердження правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3662166 за ч.1 ст.122 КУпАП, є правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 121, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мисько Х.М.