Справа № 640/11109/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Конституційного Суду України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Конституційного Суду України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Конституційного Суду України, сутність і зміст якої не ухвалення на спеціальному пленарному засіданні постанови про розгляд звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язковими, що є несумісними зі статусом Судді постійною комісією з питань регламенту та етики Суду;

- зобов`язати Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні розглянути звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою КСУ ОСОБА_2 істотного дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді та ухвалити постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань та етики Суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України суддями Конституційного Суду України протиправно не було розглянуто скаргу (звернення) позивача, що свідчить про наявність ознак дисциплінарного проступку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Конституційного Суду України, сутність і зміст якої не ухвалення на спеціальному пленарному засіданні постанови про розгляд звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язковими, що є несумісними зі статусом Судді постійною комісією з питань регламенту та етики Суду.

Зобов`язано Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні розглянути звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою КСУ ОСОБА_3 істотного дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді та ухвалити постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань та етики Суду.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскарження дій суду та суддів щодо розгляду справ, а також оскарження судових рішень поза процесуальним законом, не допускається.

На думку апелянта, оскільки обов`язку суду розміщувати на офіційному веб-сайті порядки денні спеціальних пленарних засідань немає, таке оприлюднення Законом не передбачено, тому підстав для задоволення позовних вимог - немає.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що оскільки відповідач порушив процедуру розгляду та прийшов до передчасного висновку про те, що за результатами розгляду скарги (звернення) ОСОБА_1 не встановлено ознак дисциплінарного проступку в діях Голови Суду ОСОБА_2 , тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У запереченнях на відзив відповідачем зазначено про те, що при розгляді звернення позивача більшість суддів Конституційного Суду України не виявила ознак того, що Голова Конституційного Суду України ОСОБА_2 вчинив дисциплінарний проступок, тому Суд не прийняв рішення у формі постанови про направлення звернення до Постійної комісії з питань регламенту та етики Суду.

При цьому, позивач просить розглядати справу за участю його представника, втім у задоволенні такого клопотання слід відмовити, з огляду на таке.

У відповідності до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено вимоги, які у відповідності до частини шостої статті 12 КАС України належать до справ незначної складності, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2020 дану справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З урахуванням предмету спору та тієї обставини, що відповідно до вимог статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України сторони не позбавлені права подати будь-які письмові пояснення та докази в підтвердження власної позиції, враховуючи, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), з огляду на положення пункту 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подано скаргу (звернення) до Конституційного Суду України 13.04.2020 за №18/361.

У свою чергу, голова Конституційного Суду України ОСОБА_2 , керуючись п.3 частини другої статті 149-1 Конституції України, відповідно до п.3 частини першої статті 21 Закону України «Про Конституційний Суд України», параграфу 13 Регламенту КСУ від 21.04.2020 видав Розпорядження «Про скликання спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України» №16/01/2020-ОД.

На розгляд вказаного засідання Конституційного Суду України було винесено питання щодо направлення до Постійної комісії з питань регламенту та етики Конституційного Суду України матеріалів звернення ОСОБА_1 стосовно дисциплінарного проступку Голови Конституційного Суду України у вигляді грубого та систематичного нехтування своїми обов`язками.

У подальшому, згідно листа КСУ від 24.04.2020 №004-11/1-18/1397 позивача повідомлено про те, що на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України судді Конституційного Суду України розглянули скаргу (звернення) позивача, за результатами розгляду якої не було підтверджено ознак дисциплінарного проступку. У зв`язку з цим питання про дисциплінарну відповідальність не виносилося на розгляд Постійної комісії з питань регламенту та етики КСУ, рішення з зазначеного питання КСУ не ухвалював.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, сутність і зміст якої полягає у не ухваленні на спеціальному пленарному засіданні постанови про розгляд звернення позивача про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язковими, що є несумісними зі статусом Судді постійною комісією з питань регламенту та етики Суду, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки згідно до інформації з офіційного веб-сайту Конституційного Суду України з вкладки «Порядок денний» - 23.04.2020 вбачається, що спеціальне пленарне засідання Суду не скликалось, та Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні не уповноважений визначати наявність чи відсутність ознак дисциплінарного проступку, так як такі факти можуть бути встановлені лише постійною комісією з питань регламенту та етики суду, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII (далі - Закон №2136-VIII) Конституційний Суд України (далі - Конституційний Суд) є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

Статтею 2 Закону №2136-VIII передбачено, що Конституційний Суд здійснює свою діяльність на засадах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, відкритості, повного і всебічного розгляду справ, обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним рішень і висновків.

Відповідно до частин першої-другої статті 39 Закону №2136-VIII для вирішення питань, пов`язаних з організаційною діяльністю Суду, скликаються спеціальні пленарні засідання Суду та засідання Суду. Виключно на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюється ухвалення рішення про звільнення Судді із посади відповідно до статті 21 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 39 Закону №2136-VIII передбачено, що рішення спеціального пленарного засідання, засідання ухвалює більшість суддів Конституційного Суду, які беруть у ньому участь, крім випадків, визначених цим Законом, у формі постанови.

У відповідності до пункту 1 параграфу 13 Регламенту Конституційного Суду України, затвердженого постановою КСУ від 22 лютого 2018 року №1-пс/2018 (далі - Регламент), у разі надходження до Суду звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд на спеціальному пленарному засіданні ухвалює постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань регламенту та етики Суду.

Пунктом 3 параграфу 13 Регламенту передбачено, що за результатами розгляду звернення постійна комісія з питань регламенту та етики Суду у строк, визначений Судом, готує висновок, у якому зазначає про наявність чи відсутність підстав для звільнення Судді із посади, та направляє його Голові Суду, а у разі його відсутності - заступнику Голови Суду або Судді, який виконує обов`язки Голови Суду, для розгляду на спеціальному пленарному засіданні Суду. Не пізніше сьомого робочого дня з дня отримання висновку Голова Суду, а у разі його відсутності - заступник Голови Суду або Суддя, який виконує обов`язки Голови Суду, скликає спеціальне пленарне засідання Суду.

Голова постійної комісії з питань регламенту та етики Суду на спеціальному пленарному засіданні Суду оголошує висновок постійної комісії з питань регламенту та етики Суду. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення з посади, має право надати пояснення Суду щодо інформації, викладеної у цьому висновку.

Згідно пункту 5 параграфу 13 Регламенту, якщо Суд визнає в діях Судді наявність істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд щонайменше двома третинами від його конституційного складу ухвалює рішення про звільнення Судді із посади.

Пунктом 2 параграфу 27 Регламенту закріплено, що на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюється:

1) обрання Голови Суду, заступника Голови Суду;

2) складання новопризначеними суддями Конституційного Суду присяги;

3) ухвалення рішення про надання згоди на затримання, утримування під вартою чи арешт Судді;

4) винесення попередження Судді про необхідність усунення обставин, що свідчать про порушення ним вимог щодо несумісності;

5) ухвалення рішення про звільнення Судді із посади відповідно до статті 21 Закону;

6) ухвалення Регламенту та внесення змін до нього;

7) затвердження персонального складу сенатів Конституційного Суду;

8) утворення колегій суддів Конституційного Суду, затвердження їх персональних складів.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі надходження до Конституційного Суду України звернення про вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні ухвалює постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань регламенту та етики Суду.

Як свідчать матеріали справи, 13.04.2020 на адресу Конституційного Суду України надійшла відповідна скарга (звернення) позивача за вх. №18/361.

У свою чергу, Голова КСУ ОСОБА_2 видав Розпорядження «Про скликання спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України» №16/01/2020-ОД, на розгляд якого було винесено питання щодо направлення до Постійної комісії з питань регламенту та етики КСУ матеріалів звернення ОСОБА_1 стосовно дисциплінарного проступку Голови КСУ у вигляді грубого та систематичного нехтування своїми обов`язками.

Однак, на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України суддями КСУ розглянуто скаргу (звернення) ОСОБА_1 , за результатами розгляду якої не було підтверджено ознак дисциплінарного проступку, тому вказане питання про дисциплінарну відповідальність не виносилося на розгляд Постійної комісії з питань регламенту та етики КСУ, та рішення з зазначеного питання КСУ не ухвалював.

У той же час, судом першої інстанції вірно відзначено, що при вирішенні порушеного позивачем у скарзі питання Конституційний Суд України не дотримався визначеної чинним законодавством процедури в частині обов`язку на спеціальному пленарному засіданні ухвалити постанову про розгляд скарги (звернення) Постійною комісією з питань регламенту та етики суду, в разі надходження до суду звернення про вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

У даному випадку, відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» постійна комісія з питань регламенту та етики є допоміжним робочим органом Конституційного Суду України з питань організації його внутрішньої діяльності і утворюється з числа суддів Конституційного Суду України.

Основними завданнями Комісії є розгляд питань про дотримання суддями Конституційного Суду України вимог регламенту, професійної етики. Комісія на виконання поставлених перед нею завдань розглядає звернення про порушення суддею Конституційного Суду України вимог регламенту, професійної етики; робить запити і одержує від відповідних органів та організацій інформацію, необхідну для підготовки висновків до розгляду Конституційним Судом України питань про припинення повноважень судді Конституційного Суду України на підставах і в порядку, передбачених статтею 23 Закону України «Про Конституційний Суд України».

З огляду на вказане, Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні не уповноважений визначати наявність чи відсутність ознак дисциплінарного проступку, оскільки такі факти можуть бути встановлені лише постійною комісією з питань регламенту та етики суду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що у судовому порядку не можуть бути оскаржені дії суду або судді колегія суддів відхиляж оскільки розглядаючи питання дисциплінарної відповідальності судді, Конституційний Суд України виступає не як орган конституційної юрисдикції з вирішення питань про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією випадках інших актів, а діє як суб`єкт владних повноважень у межах реалізації компетенції у сфері управління при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства.

Враховуючи, що в даному випадку оскаржується бездіяльність суду не в процесі розгляду певної судової справи, а бездіяльність, яка виразилась у недотриманні процедури розгляду звернення про вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, тому вказан справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

На вказані обставини було звернуто увагу Верховним Судом під час прийняття постанови від 03.12.2020 у даній справі.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Конституційного Суду України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук