Справа № 440/6641/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6641/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Грігорян А.Р.,

представника відповідача - Клименка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Сільськогосподарського приватного підприємства "СКС-АГРО" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2021 року Сільськогосподарське приватне підприємство "СКС-АГРО" (надалі по тексту - позивач, СПП "СКС-АГРО") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02 червня 2021 року, винесене на підставі акту камеральної перевірки від 28.04.2021 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року СПП "СКС-АГРО".

В обґрунтування своїх вимог позивач зауважував, що до 23 грудня 2020 року позивач знаходився на обліку в ГУ ДПС у Луганській області. До вказаного контролюючого органу ним 18 грудня 2020 року було подано декларацію з податку на додану вартість за листопад 2020 року із сумою податкового зобов`язання 52134,00 грн з граничним терміном сплати до 31.12.2020 року. Позивачем в грудні 2020 року було повністю сплачено вказану суму на електронний рахунок, який було відкрито під час реєстрації в ГУ ДПС у Луганській області. ІКП по ПДВ позивача від ГУ ДПС у Луганській області передано до ГУ ДПС у Полтавській області 23.12.2020. Позивач вважає, що при зміні місця обліку не зобов`язаний був сплачувати зобов`язання з ПДВ саме до ГУ ДПС у Полтавській області, оскільки сплатив ще за місцем обліку до ГУ ДПС у Луганській області. Крім іншого, зазначає, що навіть якщо вважати, що ним помилково сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання не на той рахунок, то така помилка платника податків в платіжному дорученні банку, яка призвела до зарахування сум податку на інший бюджетний рахунок, при перерахуванні узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. У свою чергу такі дії не можуть бути передумовою для застосування до платника негативних наслідків, передбачених ПК, за несплату (не сплату в установлений законом строк) сум грошових зобов`язань.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року прийнято позовну заяву до судового розгляду та провадження у справі за даним позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

07 липня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник позивача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Наголосив, що ініційовані позивачем до сплати суми податкових зобов`язань зараховуються на єдиний казначейський рахунок, однак, визначення у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання іншого електронного рахунку, а саме відкритого під час його реєстрації в ГУ ДПС в Луганській області послугувало достатньою підставою для висновку про несплату ним належної суми податкових зобов`язань у визначений податковим законодавством строк і, як наслідок, для донарахування йому сум податкових зобов`язань з виплачених доходів, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені /а.с. 37-39/.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року залишено без задоволення клопотання позивача про залучення третьої особи до участі у справі за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства "СКС-АГРО" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

В підготовчих засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував з підстав зазначених ним у позові. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи по суті без його участі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні та під час розгляду справи по суті проти позову заперечував.

У відзиві на позов відповідач зазначав, що ним проведено камеральну перевірку СПП "СКС-АГРО" з питання порушення правил сплати сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2020 року, за наслідками якої складено акт від 28.04.2021 № 2765/16-31-18-06-11/30298688 /а.с. 47-51/, яким зафіксовано порушення термінів сплати узгоджених сум податкових (грошових) зобов`язань по податку на додану вартість за листопад 2020 р. у сумі 52126,34 грн. по терміну сплати - 30.12.2020 із затримкою на 30 днів, чим порушено п.57.1 ст.57, п.203.2. ст.203 Податкового кодексу України.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки ГУ ДПС у Полтавській області були прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02 червня 2021 року, згідно з яким за затримку на 18 календарних днів сплати грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 52126,34 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25% в сумі 13031,59 грн /а.с. 43/.

Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з пунктами 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим кодексом такий платник притягується до відповідальності у вигляді штрафу на 10% при затримці до 30 календарних днів та 20% при затримці більше ніж 30 днів наступних за останнім днем строку сплати сум грошового зобов`язання (пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України).

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Разом з тим, нормами Бюджетного кодексу України, а саме, частиною першою статті 43 та частиною п`ятою 5 статті 45, передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Єдиний казначейський рахунок (ЄКР) - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні (пункт 231 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Ведення єдиного казначейського рахунку здійснюється відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 № 594/6882) (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2.1 Положення ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що позивач знаходиться на обліку ГУ ДПС у Полтавській області з 23 грудня 2020 року, до цієї дати Позивач знаходився на обліку в ГУ ДПС у Луганській області і інтегрована картка платника ПДВ передана з ГУ ДПС Луганської області до ГУ ДПС Полтавської області 23 грудня 2020 року.

З інформаційної довідки, наданої позивачем, та з відзиву відповідача судом встановлено, що в електронному кабінеті платника податку СПП «СКС-Агро» в реєстрі транзакцій в розділі СЕА ПДВ зафіксовано зарахування коштів на електронний рахунок від 14 грудня 2020 року в сумі 4200 грн, від 18 грудня 2020 року - 47934, 00 грн.

Згідно пояснень позивача, в січні 2021 року в електронному кабінеті платника податків Позивача в розділі «Розрахунки» була наявна недоїмка, тобто, кошти, своєчасно сплачені Позивачем, не відобразилися і суму 52134,0 грн, як випливає з даних, які містяться в електронному кабінеті платника податків Позивача, не було зазначено як сплачену.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами відповідні кошти були сплачені позивачем 14 та 18 грудня 2020 року на рахунок, відкритий йому у Державному казначействі Луганської області та за період і в час, коли позивач ще знаходився на обліку в ГУ ДПС у Луганській області. В той же час, як зазначає відповідач, реєстр ДПС України направлено на списання коштів 24.12.2020 року, тобто, фактично в той час, коли позивач вже був зареєстрованим за ГУ ДПС У Полтавської області (з 23.12.2020), зарахування коштів (транзакція) відбулася на рахунок, який був відкритий Позивачеві в Луганській області.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив вчасно задекларовані грошові зобов`язання на рахунки державного казначейства та в повному обсязі, а не відображення вказаної інформації в ІКП по ПДВ платника, яку було передано з ГУ ДПС у Луганській області до ГУ ДПС у Полтавській області, жодним чином не може свідчити про несвоєчасну сплату ним узгодженого грошового зобов`язання за ПДВ за листопад 2020 року в розмірі 52134,0 грн з урахуванням того, що ним було здійснено платежі 14 та 18 грудня 2020 року на вказану суму, термін сплати по яких був до 30.12.2020 року.

Незважаючи на це, 29 січня 2021 року позивач, перебуваючи на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області, вдруге сплатив зазначену суму задекларованого грошового зобов`язання з ПДВ за листопад 2020 року на відповідні рахунки державного казначейства.

Згодом, позивачем подано заяву на повернення надміру сплаченого податку, виходячи з фактично подвійної сплати за одне і те ж зобов`язання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений законом, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть свідчити про наявність наміру на ухилення від сплати податків і, відповідно, слугувати підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у межах законодавчо встановленого строку для такої сплати платник не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №816/1746/17.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, за встановлених судом обставин справи щодо вчинення платником дій для сплати податку податкового зобов`язання у встановлений законодавством строк, такий платник податку не вважається, що пропустив строк сплати податку, у зв`язку з чим нарахування грошових зобов`язань згідно спірного податкового повідомленн-рішення є протиправним.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає про відсутність у відповідача підстав для прийняття відносно позивача оскаржуваного ним рішення.

В ході судового розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, натомість доводи позивача про його скасування є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення №1451 від 16.06.2021, позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2270,00 грн /а.с.5/.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Сільськогосподарського приватного підприємства "СКС-АГРО" (вул. Зіньківська, 19, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 30298688) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП: 44057192) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 02 червня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП: 44057192) на користь Сільськогосподарського приватного підприємства "СКС-АГРО" (вул. Зіньківська, 19, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 30298688) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн /дві тисячі двісті сімдесят гривень/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 листопада 2021 року.

Суддя І.Г.Ясиновський