Справа № 140/4957/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/4957/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представника позивача Гапонюка І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Жуковського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився в розмірі 2 540,04 грн. та майнової шкоди в розмірі 527 921,65 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в частині позовних вимог про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився в розмірі 2 540,04 грн. залишено без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2020 року по вул. Володимирська м. Луцьк в напрямку с. Забороль Луцького району Волинської області, неподалік буд. 74а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , знаходиться у власності Департаменту патрульної поліції, під керуванням поліцейськjuj ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», модель MOU-04MП, номерний знак НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, а пасажир отримав закриту черепно-мозкову травму, що супроводжувалась забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, що і стало причиною смерті даного пасажира.

По даному факту ДТП 06 липня 2020 року було відкрито кримінальне провадження за частиною другою статті 286 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000751. За результатами розгляду справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2020 встановлено, що у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_1 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.5, підпункту «д» п. 2.3, підпункту «б» п.2.9 (в частині заборони керувати транспортним засобом у стані стомлення) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Висновком експертного дослідження № 130 від 16.12.2020 Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкоджень при ДТП від 03.12.2020 складає 527921,65 грн., у зв`язку з чим Департамент патрульної поліції звернувся з даним позовом та просить стягнути вказану суму матеріальної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ДПП від 20.10.2017 № 432 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 , прийнятий на службу в поліцію та був призначений в управління патрульної поліції у місті Луцьку поліцейським роти №3 батальйону.

В період з 20.10.2017 по 13.08.2020 проходив службу у складі батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти 3 батальйону у званні рядового поліції.

06 липня 2020 року, приблизно о 05 год. 26 хв. по вул. Володимирська м. Луцьк в напрямку с. Забороль Луцького району Волинської області, неподалік буд. 74а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , знаходиться у власності Департаменту патрульної поліції, під керуванням поліцейського ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», модель MOU-04MП, номерний знак НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, а пасажир отримав закриту черепно-мозкову травму, що супроводжувалась забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, що і стало причиною смерті пасажира.

По даному факту 06 липня 2020 року було відкрито кримінальне провадження за частиною другою статті 286 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000751. За результатами розгляду справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2020 встановлено, що у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_1 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.5, підпункту «д» п. 2.3, підпункту «б» п.2.9 (в частині заборони керувати транспортним засобом у стані стомлення) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Висновком експертного дослідження № 130 від 16.12.2020 Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкоджень при ДТП від 03.12.2020 складає 527921,65 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, тобто він є спеціальним нормативним актом, який регулює проходження служби в поліції. Норми, які б регулювали матеріальну відповідальність працівників поліції, заподіяну ними під час виконання службових обов`язків станом на час виникнення спірних правовідносин в ньому відсутні.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (стаття 56 Закону № 580-VIII).

Відповідно до статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 23 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого Постановою КМУ від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Посилання позивача, як на підставу для задоволення позову на п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України 243/95-ВР Про затвердження положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі суд до уваги не приймає, оскільки на момент вчинення ДТП вказана постанова ВРУ визнана такою, що втратила чинність.

03.10.2019 року ВРУ прийнято Закон України № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.
Як вбачається з ч. 5 ст. 10 цього Закону у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності, відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Посилання відповідача, що відшкодування шкоди можливе лише шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з постанов Верховного Суду від 05 грудня 2018 року в справі №818/1688/16, від 29 січня 2020 року в справі №686/18159/18, від 07 серпня 2020 року в справі №199/160/19, від 25 листопада 2020 року в справі № 202/124/19 такі позови розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки спеціальним законодавством питання строків звернення до суду не врегульоване, суд вважає за можливе застосувати субсидіарні норми законодавства, якими є норми КЗпП України, якими врегульовані питання покладання на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації.

Відповідно до частини третьої статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установу, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Матеріалами справи підтверджено, відповідач був працівником Національної поліції, протиправні дії якого під час виконання службових обов`язків 06 липня 2020 року призвели до дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої службовий автомобіль автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», модель MOU-04MП, номерний знак НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, а пасажир отримав закриту черепно-мозкову травму, що супроводжувалась забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, що і стало причиною його смерті.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2020 встановлено, що у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_1 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.5, підпункту «д» п. 2.3, підпункту «б» п.2.9 (в частині заборони керувати транспортним засобом у стані стомлення) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За результатами розгляду справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Висновком експертного дослідження № 130 від 16.12.2020 Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкоджень при ДТП від 03.12.2020 складає 527921,65 грн.

Як вбачається з супровідного листа Луцького міськрайонного суду №161/14655/20/25193/2021 оглянутого судом, який надіслано на адресу УПП про засудження ОСОБА_1 , який приєднаний до матеріалів справи, позивачу стало відомо 12.05.2021.

Таким чином, позивачу про вину саме відповідача в заподіяні шкоди, стало відомо 14 квітня 2021 року, після набрання вироком законної сили.

Позивач звернувся до суду 12 травня 2021 року, тобто з дотриманням річного строку звернення до суду з позовом.

Відповідно до пунктів 4 та 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем з відшкодування завданої Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди в розмірі 527 921,65 грн. згідно експертного заключення про вартість матеріального збитку.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що станом на дату розгляду справи судом завдана позивачу матеріальна шкода відповідачем не відшкодована, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду в розмірі 527 921,65 грн. (п`ятсот двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня 65 копійок).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Департамент патрульної поліції (03048, місто Київ, вул. Федора Ернеста, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич

Повне рішення суду складено 11.11.2021 року.