Справа № 240/3916/21
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3916/21

Головуючий у 1-й інстанції:Гурін Д.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

11 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Курка О. П. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області, в якому просила:

-визнати протиправними дії Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо відмови, оформленій листом від 04.02.2021 №61, в нарахуванні та виплаті страхових виплат відповідно до ч.6 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 7 лютого 2018 року на Товаристві з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод";

-зобов`язати Коростенське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 страхових виплат відповідно до ч.6 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку з смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 7 лютого 2018 року на товаристві з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року позов задоволено:

-визнано протиправними дії Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо відмови, оформленої листом від 04.02.2021 №61, в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 7 лютого 2018 року на товаристві з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод";

-зобов`язано Коростенське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 7 лютого 2018 року на товаристві з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод".

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, помер ОСОБА_2 .

Факт нещасного випадку на виробництві підтверджується Актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 07.02.2018 о 08:45 на ТОВ "Коростенський щебзавод" (Форма Н-5) затвердженим 13 березня 2018 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Житомирській області.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про нарахування страхової виплати, проте в прийнятті заяви їй відмовлено з підстав, що остання не є членом сім`ї потерпілого, а тому підстави для прийняття заяви та нарахування виплат відсутні.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.12.2020 у справі № 279/3562/18, встановлено факт проживання померлого ОСОБА_2 з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, протягом періоду з 13 лютого 2003 року до 10 лютого 2018 року.

У січні 2021 року позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві до якої долучила копію постанови Житомирського апеляційного суду від 08.12.2020 та документи, що підтверджують факт нещасного випадку на виробництві.

Проте листом від 04.02.2021 за №61 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхової виплати та рекомендовано для отримання виплат надати свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Позивач, вважаючи вказану відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її права на належні соціальні виплати, звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України регламентовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У статті 64 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 1105-XIV).

Частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 41 Закону №1105-ХІV передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку (частина 3 статті 41 Закону №1105-ХІV).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Аналіз вищезазначених правових норм, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99, свідчить про те, що до членів сім`ї належать не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловлено Верховним Судом у справах № 582/1527/17 та №205/4245/17.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат та здійснення робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 17, 21, 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Наведений Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 27.04.2007 №24, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за №715/13982 (далі - Порядок №24), який був чинним на час коли стався нещасний випадок.

Відповідно до статей 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі - Порядок №11).

Підпунктом 8 підпункту 6.1.1. підпунктом 6.1. пункту 6 Порядку №24 передбачено, що робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями: копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку).

За змістом абзацу 6 пункту 5.1. Розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого).

Як з`ясовано під час апеляційного розгляду справи, позивачем разом із заявою про призначення одноразової допомоги в разі смерті потерпілого членами сім`ї, подано судове рішення по справі №279/3562/18, яким встановлено факт проживання останньої з померлим ОСОБА_2 з 13 лютого 2003 року до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Однак, як слідує із листа відповідача від 04.02.2021 №61 у виплаті вищезазначеної одноразової допомоги ОСОБА_1 відмовлено виключно з тих підстав, що останньою не надано копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_2 .

Поряд з цим, як вірно зазначено судом першої інстанції сама по собі відсутність цього документа не може бути підставою для відмови у призначенні соціальної виплати у зв`язку зі смертю другого з подружжя.

Відповідачем не враховано, що дані норми містяться у пункті 6 Порядку №24 "Призначення виплати одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого" та Розділі V Порядку №11 "Призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого".

При цьому, виходячи із положень статті 41 Закону №1105-ХІV, визначальним для підтвердження права особи на отримання страхової виплати є не наявність документа, а встановлення факту перебування на утриманні потерпілого та у даному випадку також факту сімейних відносин, що також необхідно для підтвердження права на одержання страхових виплат за частиною 3 статті 41 Закону №1105-ХІV у разі смерті потерпілого чоловіка (дружини).

У разі ж відсутності документа, такі факти можуть бути підтверджені судом, що також передбачено як частиною 3 статті 43 Закону №1105-ХІV так і підпунктом 6.1.2. підпункту 6.1. пункту 6. Порядку №24 відповідно до якого факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку, а також абзацом 24 пункту 5.1 Розділі V Порядку №11 відповідно до якого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку. Відповідні рішення суду надаються для призначення виплат та додаються до справи про страхові виплати.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в тій частині, що рішення Житомирського апеляційного суду у справі № 279/3562/18 про встановлення факту проживання позивачем з ОСОБА_2 є достатнім документом, що підтверджує право на одержання страхових виплат дружиною у разі смерті потерпілого чоловіка.

Доводи відповідача про те, що на даний час існує судове рішення у справі №279/3562/18, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , які аналогічні заявленим позовним вимогам у даній справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як свідчить зміст рішення у справі №279/3562/18, підставою для звернення позивачем до суду слугував лист в.о. директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України С. Нестерова від 08.06.2018, тоді як у даній справі оскаржується відмова відповідача від 04.02.2021.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що на час подання ОСОБА_1 позову, за результатами розгляду якого прийнято рішення у справі №279/3562/18 у позивача був відсутній документ, що підтверджує факт проживання останньої зі ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що відповідач не заперечує, що останнім відмовлено позивачу у призначенні спірної допомоги, однак зауважує, що лист який позивачем сприйнято як відмову в задоволенні заяви, є не рішенням про відмову, а проханням надати додаткові документи. Рішення ж про відмову, оформлене постановою від 26.02.2021 №0605/1011/19.

За змістом частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідачем не заперечується факт відмови позивачу у призначенні одноразової виплати, передбаченої ч.6 ст.42 Закону 1105-XIV, як і те, що підставою такої відмови слугувало ненадання останньою свідоцтва про шлюб зі ОСОБА_2 , однак не надано ні суду ні позивачу рішення, на яке останній посилається в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправними дій Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та зобов`язання відповідача здійснити таку виплату.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За правилами ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії змінити в частині визнання протиправними дій Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо відмови, оформленої листом від 04.02.2021 №61, в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 7 лютого 2018 року на товаристві з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод".

Абзац 2 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 викласти наступним чином:

Визнати протиправними дії Коростенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 7 лютого 2018 року на товаристві з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод".

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Курко О. П. Сторчак В. Ю.