Справа № 640/15629/21
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Київ № 640/15629/21

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Смолій І.В., при секретарі судового засідання Стрикун Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: Гайдай Т.В.

встановив:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі також - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Київський метрополітен" (надалі також - відповідач), в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Київський метрополітен" на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 25 921 488, 00 грн. та стягнути з Комунального підприємства "Київський метрополітен" на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню у розмірі 157 861, 79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконано встановлений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Зокрема, відповідно до звіту за формою 10-ПОІ убачається, що середньооблікова кількість працівників підприємства у 2020 році становила 7744 осіб, відповідно до нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 310 осіб з інвалідністю, але відповідачем працевлаштовано лише 190 особи з інвалідністю. Таким чином, за 120 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів та не зайнятих ними, відповідач до 15.04.2021 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 25 921 488,00 грн. чого ним зроблено не було.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, у відзиві зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язку підбирати та працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Протягом 2020 підприємство подавало до Київського міського центру зайнятості вакансії на працевлаштування інвалідів, однак за працевлаштуванням звернулось тільки 9 осіб. Таким чином, відповідачем виконано вимоги щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та проінформовано відповідні центри зайнятості з метою їх працевлаштування.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

КП „Київський метрополітен" надано до Міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік» (форма № 10-П1), відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 7 744 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 190 осіб.

Згідно списку працюючих інвалідів - штатних працівників, які були зайняті на підприємстві в 2020 році на підприємстві працювало 190 осіб з інвалідністю.

Кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 310 осіб.

Відповідно до ст. 18 Закону «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (надалі - Закон) - забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність.

Аналіз наведених вище положень законодавства про соціальний захист осіб з інвалідністю свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати осіб з інвалідністю на створені робочі місця.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону - особи з інвалідністю, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома.

Тобто, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Згідно узагальненої довідки вих. №22/04-372 від 20.07.2021 про інформацію, що надавалась до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості форми - З-ПН «Про наявність вакансій» за 2020 рік підприємством було надано 785 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю за 208 професіями.

Кількість незайнятих робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю становить: 310-190=120.

Підприємство протягом 2020 року подавало 785 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Отже, підприємство протягом 2020 року подавало до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості на 665 вакансій більше, ніж кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні були працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Однак протягом 2020 року до підприємства звернулось лише 9 осіб з інвалідністю, які були працевлаштовані на підприємстві.

Відповідно до п. 3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 року за № 988/23520 форма №3-ПН заповнюється роботодавцем та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

КП «Київський метрополітен» було направлено листа від 15.07.2021 №22/04-442 до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості щодо підтвердження інформації, що протягом 2020 року підприємство надавало до Солом`янської районної філій Київського міського центру зайнятості звітність за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» для працевлаштування осіб з обмеженими можливостями, а саме: 785 вакансій за 208 професіями.

Солом`янською районною філією Київського міського центру зайнятості листом від 20.07.2021 №269.2-2334/21 було підтверджено надання КП «Київський метрополітен» протягом 2020 року звітність за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» для працевлаштування осіб з обмеженими можливостями та зазначено, що професійно-кваліфікаційний склад осіб з інвалідністю не відповідав вимогам заявлених вакансій.

Отже, Солом`янська районна філія Київського міського центру зайнятості підтвердили те, що не могла забезпечити Відповідача належною кількістю осіб з інвалідністю для виконання підприємством вимог Закону.

У частині першій статті 20 Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі -підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Однак положенням ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У ч. 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, відповідачем виконано вимоги чинного законодавства України щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформування відповідних центрів зайнятості з метою їх працевлаштування.

КП „Київський метрополітен" вжито необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення.

Також, згідно ч. 3 ст. 20 Закону - сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до ст. 142 Господарського кодексу України - прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв`язку із скоєнням правопорушення.

Що стосується нарахування пені, то відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону - порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до п. 3.1. Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики від 15 травня 2007 № 223 (далі - Порядок нарахування пені та її сплати) - порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України за кожен календарний день прострочення, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно п. 3.8. Порядку нарахування пені та її сплати - пеня сплачується за рахунок прибутку, що залишається після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Враховуючи те, що відповідно до Порядку нарахування пені та її сплати нарахування пені здійснюється за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій (п. 3.1. Порядку нарахування пені та її сплати), а з огляду на вищевикладене нарахування адміністративно-господарських санкцій метрополітену є неправомірним, то і нарахування пені є неправомірним.

Відповідно до п. 1 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові - Верховного Суду України від 2 квітня 2013 року (справа № 21-95а13).

Пунктом 4.4. рекомендацій Президії Вищого адміністративного суду України від 14.04.2008 № 07.2-10/2 „Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів на працевлаштування" роз`яснено, що при розгляді справ за позовами суб`єктів владних повноважень - відділень Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів, і не зайняте ним, адміністративним судам потрібно встановлювати такі обставини:

створення робочих місць відповідно до встановленого нормативу;

інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад); спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питання працевлаштування;

причини не працевлаштування роботодавцями інвалідів.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення.

При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що роботодавець вжив всіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то адміністративним судам потрібно визнавати незаконним застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць і відмовляти в задоволенні позову.

Як зазначалось вище, КП „Київський метрополітен" було виконано вимоги чинного законодавства України щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформування відповідних центрів зайнятості, з метою їх працевлаштування та вжито усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази безпідставної відмови інвалідам, які самостійно зверталися до відповідача з метою працевлаштування.

Отже, відповідачем створено відповідно до встановленого законодавством нормативу кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2019 році та подавались звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, що свідчить про виконання КП "Київський метрополітен" вимог законодавства, а наявність вільних робочих місць не може ставитись в даному випадку у провину відповідачу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про виконання відповідачем вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та належне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити.

Позивач: Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 104, )

Відповідач: Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 КАС України.

Суддя І.В. Смолій