Справа № 120/4865/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

08 листопада 2021 р. Справа №120/4865/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника зміни відділення засекреченого зв`язку відділу засекреченого документованого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16 вересня 2020 року №184 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

З 17 вересня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачці призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Проте, під час призначення пенсії позивачці не було враховано додаткові види грошового забезпечення, а саме грошову винагороду за бойове чергування та індексацію грошового забезпечення.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не врахував при призначенні пенсії таких додаткових видів грошового забезпечення, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з врахуванням у складі її грошового забезпечення фактично отриманих сум винагороди за бойове чергування та індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2021 року №350/163/3/103.

Однак, відповідач відмовив у такому перерахунку, вказавши на те, що до додаткових видів грошового забезпечення належать лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення та премії, проте надбавка за бойове чергування та індексація до таких не належать.

Не погодившись із такими діями пенсійного органу, ОСОБА_1 оскаржила їх в судовому порядку.

Ухвалою від 24 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10 червня 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, у відзиві зазначено, що винагорода за бойове чергування та індексація є видами грошового забезпечення, що не пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, мають тимчасовий характер, залежать від певних обставин, а їх розмір не є фіксованим. Відтак, оскільки виплата таких не є щомісячною, а тому відповідні виплати не включаються до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16 вересня 2020 року №184 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 16 вересня 2020 року.

З 17 вересня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачці призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

11 березня 2021 року військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 №350/163/3/103, відповідно до якої, окрім інших видів грошового забезпечення, в період з грудня 2018 року по серпень 2020 року позивачці виплачувалася індексація грошового забезпечення, а в період з жовтня 2018 року по серпень 2020 року - винагорода за бойове чергування.

01 квітня 2021 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо перерахунку пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, додаткових видів грошового забезпечення, а саме винагороди за бойове чергування та індексації грошового забезпечення.

Проте, відповідач листом від 23 квітня 2021 року відмовив у такому перерахунку з огляду на те, що при обчисленні пенсії до додаткових видів грошового забезпечення враховуються лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення та премії. З огляду на викладене, при призначенні пенсії позивачу не було враховано індексацію грошового забезпечення та винагороду за бойове чергування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зважає на таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять належать:

- посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103), для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Разом із тим, згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, в розумінні вимог пункту 7 Порядку №393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 01 березня 2018 року та пізніше, розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску при цьому не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17.

Разом із тим, із змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2021 року вих. №350/163/3/103 про фактично виплачене грошове забезпечення, в тому числі й додаткові види грошового забезпечення слідує, що винагорода за бойове чергування носить систематичний характер, та належить до додаткових видів грошового забезпечення, оскільки така виплачувалася позивачці за період з жовтня 2018 року по серпень 2020 року.

Отже, винагорода за бойове чергування носить систематичний, щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачки.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №0640/4032/18.

Водночас, підстави для зарахування винагороди за бойове чергування при обчисленні пенсії позивачки період з 01 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року відсутні, адже відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2021 року вих. №350/163/3/103 у вказаний місяць така доплата їй не виплачувалась .

Що ж до позовної вимоги про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням сплаченої позивачці індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року, то суд зазначає, що вказану виплату необхідно врахувати в грошове забезпечення, з якого призначається пенсія, з огляду на таке.

Статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін визначено Законом України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі по тексту - Закон №1282-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також і те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, тому суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2011-XII або Закону №2262-ХІІ.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям, та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, тому при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17. Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17 та від 26 серпня 2021 року у справі №240/7853/19.

Таким чином, особи, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отриманої ними індексації доходів.

Відтак, обгрунтованими є доводи позивачки щодо протиправності дій відповідача в частині відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2021 року вих. №350/163/3/103.

Водночас, підстави для перерахунку пенсії позивачки із врахуванням індексації грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року відсутні, адже відповідно до згаданої довідки індексація грошового забезпечення у вказаний період позивачці не здійснювалася.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподілу судових витрат, суд зважає на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, що підтверджується квитанцією від 13 травня 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, а тому на її користь слід стягнути 454 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 908 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми грошової винагороди за бойове чергування за період з жовтня 2018 року по серпень 2020 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 17 вересня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми грошової винагороди за бойове чергування за період з жовтня 2018 року по серпень 2020 року включно.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 17 вересня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 08.11.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович