Справа № 156/844/21
Суддя: Малюшевська І. Є.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/844/21
Провадження № 2-а/156/30/21
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.

з участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі адміністративну справу № 156/844/21

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України у Волинської області,

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбар Володимир Геннадійович,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

учасники процесу:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представник відповідача - не з`явився,

третя особа не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Зміст спірних правовідносин

08.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся в Іваничівський районний суд з позовом до Головного управління Національної поліції України у Волинської області,

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбар Володимир Геннадійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Обгрунтовує вимоги тим, щo 02 жовтня 2021 року поліцейський ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області сержант поліції Гарбар Володимир Геннадійович притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та виніс постанову серії БАБ №34980 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у розмірі 510 гривень. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, як таку, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам події. Вказав, що дана подія мала місце відразу за стаціонарним знаком «КОВЕЛЬ» в напрямку з м Ковель до м. Камінь-Каширський. Рухаючись в межах населеного пункту, він їхав без ввімкнутих фар. Минувши знак «КОВЕЛЬ» він увімкнув ближнє світло фар відповідно до вимог правил дорожнього руху. Патрульний автомобіль працівників поліції стояв припаркований на узбіччі дороги відразу за поворотом.

На вимогу поліцейського Сергія Миколайовича він зупинив автомобіль. Працівник поліції попросив надати йому водійські права, документи на автомобіль та страховку. На запитання поліцейського чому порушує ПДР і не вмикає світла, він пояснив, що ближнє світло увімкнув за межами населеного пункту.

Він намагався пояснити свою позицію. Поліцейським було проігноровано його прохання показати відео з реєстратора, яке б підтверджувало вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Працівник поліції передав його документи напарнику, а сам наказав відкрити багажник для огляду. В цей час, як вияснилось пізніше з постанови серії БАБ №34980, сержант ОСОБА_2 перебуваючи в службовому авто, не представившись, не роз`яснивши мої права, оформляв матеріали про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що своїми діями поліцейські порушили вимоги інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Позивач зазначає, що, не врахувавши доводи та пояснення, поліцейський виніс оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за те, що за межами населеного пункту він не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху України. В той же час частиною 2 ст. 122 КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за таке порушення ПДР України. Позивач стверджує, що відповідачем правопорушення кваліфіковано невірно, відтак його помилково притягнуто до відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Оскільки зазначеного правопорушення за ч. 2 ст.122 КУпАП не вчиняв, позивач просить скасувати постанову серії БАБ №342980 від 03 жовтня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач - Головне управління Національної поліції України у Волинської області явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Відзив станом на день розгляду справи до суду не надходив.

Поліцейський відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбар В.Г. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 18.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження за вимогами ст. 286 КАС України з викликом сторін по справі.

04.11.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача.

12.11.2021 року учасники справи не з`явилися.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на день розгляду справи відповідачем до суду не надано відзив на позовну заяву з відповідними доказами, які б обґрунтовували правомірність прийнятого рішення. Повідомлення щодо поважності причин про неможливість надання вказаної інформації, до суду не надано. Враховуючи, що відповідач не скористався наданим правом на подання відзиву, до суду не надано будь-якої інформації про неможливість його подання, тому суд розцінює ненадання відповідачем відзиву на позов як такий, що подано без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відтак, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

Поліцейським відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбар В.Г. 02 жовтня 2021 року винесено постанову серії БАБ №342980 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що 02.10.2021 року о 10 год. 00 хв. в м. Ковель по вул. (назва не читається) водій ОСОБА_1 рухався транспортним засобом та під час руху у денну пору доби не увімкнувши ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 в ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач заперечує факт вчинення ним вищевказаного правопорушення передбаченого чч. 2 ст. 122 з підстав, викладених у позові.

Від представника відповідача відзиву не надходило.

Дослідивши подані докази, суд дійшов наступних висновків.

V. Застосоване законодавство та висновки суду

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 9.8 ПДР України визначено, зокрема, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії БАБ № 342980 від 02.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 2 ст.122 КУпАП дійсно була винесена суб`єктом владних повноважень - відповідачем 02.10.2021 року.

Крім того, із наданої позивачем постанови про адміністративне правопорушення серії БАБ № 342980 від 02.10.2021 року вбачається, що в даній постанові відсутнє посилання на будь-які докази вчинення ОСОБА_1 вказаного в постанові адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в ході розгляду справи, відповідач, що є суб`єктом владних повноважень, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження, у встановлений судом строк доказів правомірності прийнятого рішення не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки, позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інше.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на будь-який із доказів, що передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затвердженанаказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р.

Згідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не виконано вимоги ч.2 ст.77 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення, не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Відповідачем при винесені постанови та до суду не надано доказів, які б підтвердили склад адміністративного правопорушення та на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 конкретного адміністративного правопорушення.

Відтак, суд позбавлений можливості перевірити, чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач, складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача діяв в порушення ст.280 КупАП - не з`ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтованість позовних вимог позивача.

З огляду на зазначене, відповідачем не дотримано приписи статті 283 КУпАП, а доводи позивача про те, що він керував транспортним засобом в межах населеного пункту, належними та допустимими доказами по справі не спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню за відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 гривні, що підтверджується квитанцією № 22 від 07.10.2021 року (а.с.1), то з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-244, 262, 286 КАС України, ч.2 ст.122 КпАП України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбар Володимир Геннадійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити повністю.

Постанову поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбара Володимира Геннадійовича по справі про адміністративне правопорушенння серії БАБ №342980 від 02 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_3 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпочередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Волинської області, , місцезнаходження: вул.Винниченка ,11, м.Луцьк, Волинська обл., 43000,

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління у Волинській області сержант поліції Гарбар Володимир Геннадійович, адреса: вул. Незалежності, 119А, м. Ковель, Волинська область, 45000.

Суддя І. Є. Малюшевська