Справа № 120/9308/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 листопада 2021 р. Справа № 120/9308/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на протиправність постанови Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Вінницької області про застосування адміністративно-господарського штрафу №227973 від 20.07.2021 на суму 8500,00 грн.

Зазначено, що відповідачем протиправно застосовано адміністративно-господарський штраф, оскільки ТОВ "Болеко" є власником транспортних засобів, а не автомобільним перевізником. Так, вказаний транспортний засіб MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 і причеп до нього НОМЕР_2 перебуває в оренді у іншого суб`єкта господарювання, що надає послуги перевезення вантажу транспортними засобами - ПП "Престиж Сервіс" на підставі договору оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018, про що зазначено в додатку №1 до договору - Перелік автомобілів під порядковим номером 15 (причеп під №60 у реєстрі причепів).

Відповідно до Дозволу № 2021-1 НГ, затвердженого 04.06.2021, транспортним засобам MAN, НОМЕР_3 , і причепу НОМЕР_2 , які були орендовані ПП "Престиж Сервіс" у позивача згідно договору, було надано право на участь у дорожньому русі з 05.06.2021 по 04.07.2021 попри те, що їх вагові або габаритні параметри можуть перевищувати нормативні.

Даний Дозвіл досліджувався відповідачем, як при складанні акта №287633 від 06.06.2021, так і при винесенні оскаржуваної постанови, однак відповідач не звернув уваги, що навіть в пункті 3 Дозволу "Назва, адреса, телефон організації, яка перевозить вантаж" зазначено - ПП "Престиж Сервіс" (а не позивач), що додатково підтверджує орендні відносини між позивачем і ПП "Престиж Сервіс", про які йшла мова вище, як і ту обставину, що саме ПП "Престиж Сервіс" є перевізником в розумінні ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою встановлена відповідальність саме автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З метою захисту власних прав та інтересів позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 16.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку, встановленому ст. 262 КАС України. Цією ж ухвалою встановлено строки для подання заяв по суті.

04.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями щодо позовних вимог з пропуском строку встановленого ухвалою суду від 16.08.2021. При цьому, щодо поновлення пропущеного строку відповідач не клопоче.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вказаний відзив не береться судом до уваги з причин подання останнього поза межами строку встановленого в ухвалі від 16.08.2021 та за відсутності клопотання про поновлення такого строку.

Разом з тим, суд приймає до уваги, докази наданні представником відповідача на виконання вимог ухвали суду від 16.08.2021, з метою виконання принципу офіційності та для забезпечення повного, всебічного з`ясування всіх обставин у справі і постановлення законного та обґрунтованого рішення по суті спору.

11.10.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка не береться судом до уваги з аналогічних підстав пропуску строку. Так, ухвалою суду від 16.08.2021 повідомлено позивача про те, що він має право подати відповідь на відзив у 5-денний термін з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів.

Як встановлено судом, відзив на позовну заяву відправлено позивачу 30.09.2021 (дата прийняття у поштовому відділенні), що підтверджується накладною АТ "Укрпошта" за №568, доданої до матеріалів відзиву.

Для з`ясування обставин отримання позивачем відзиву на позовну заяву судом використано програму трекінг відстежень поштових відправлень з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта", та встановлено, що відправлення за №568 вручено позивачу 01.10.2021.

Втім, відповідь на відзив відправлено позивачем засобами поштового зв`язку лише 08.10.2021, що підтверджується накладною АТ "Укрпошта" за №314, доданою до матеріалів відповіді на відзив.

Відтак, судом не береться до уваги відповідь на відзив з причини його подання поза межами строку встановленого в ухвалі від 16.08.2021 (з пропуском у 2 дні) та за відсутності клопотання про поновлення такого строку.

Враховуючи, що інших заяв по суті та документів не надходило, суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, суд встановив наступне.

06.06.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-05 Київ-Одеса 210 км +450 м посадовими особами Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 та причепом марки ТАD TRAILER реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належать позивачу.

За результатами перевірки посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень на 9,73% та 3,05%, встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Під час зважування транспортного засобу марки транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 та причіпу марки ТАD TRAILER реєстраційний номер НОМЕР_4 встановлено фактичне навантаження на одиночну вісь -13,07 т., при допустимих 11 т. та загальною масою 41,22 т., при нормативно допустимих 40 т.

За наслідками перевірки посадовими особами було складено: акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №287633 від 06.06.2021; акт про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів №044996 від 06.06.2021; довідку №027835 від 06.06.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю; розрахунок №1903 від 06.06.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на суму 110,80 євро.

20.07.2021 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №227973, якою постановлено стягнути з позивача штраф у сумі 8 500,00 грн, за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 14, 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за:

- перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

- перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

За змістом статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Положеннями пункту 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 16-18 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

В ході проходження габаритно-вагових контролів посадові особи Укртрансбезпеки встановили, фактичне навантаження:

- на одиночну вісь -13,07 т., при допустимих 11 т. та загальною масою 41,22 т., при нормативно допустимих 40 т.

Разом з тим, до матеріалів справи додано Дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2021-1 НГ, затверджений 04.06.2021, який надано ПП "Престиж Сервіс" на навантаження на найбільш навантажену вісь 12 т.

Натомість фактичне навантаження на одиночну вісь, під час проведення перевірки, становило 13,07 т, що перевищує допустиме навантаження, з урахуванням Дозволу, на 1,07 т.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Таким чином, в даному випадку під час здійснення вантажного перевезення було перевищено вагові параметри на одиночну вісь. Оскільки, навантаження на одиночну вісь перевищувало допущену норму, суд дійшов висновку, що відповідачем вірно визначено розмір адміністративно-господарських штрафів.

Щодо доводів позивача про те, що під час здійснення перевезення вантажу його транспортний засіб використовувався ПП "Престиж Сервіс" на підставі договору оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018, а тому він не може нести відповідальність за результати господарської діяльності останнього, суд зазначає наступне.

Так, за визначеннями наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 та причепу марки ТАD TRAILER реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Разом з тим, як зазначає позивач, він, як власник вищевказаних транспортних засобів, за договором оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018 передав їх в оренду ПП "Престиж Сервіс". Актом приймання-передачі підтверджується передання позивачем ПП "Престиж Сервіс" ряду транспортних засобів.

Втім, такий договір є лише наміром передати в тимчасове платне користування ПП "Престиж Сервіс" вказані транспортні засоби.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Натомість, водієм транспортного засобу не було надано посадовим особам Укртрансбезпеки доказів оренди транспортного засобу, товарно-транспортних накладних, акта приймання-передачі та інших документів під час здійснення відповідних заходів контролю, хоча водії повинні мати і пред`являти такі документи.

Суд вважає, що надання договору та акта приймання-передачі під час розгляду справи у суді не змінює суті перевищення транспортним засобом позивача нормативно вагових параметрів, а їх надання згодом не має правових наслідків для визнання неправомірності винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи, що водієм транспортного засобу не надано представникам Управління документів, які містили відомості про перевізника та свідчили про оренду транспортного засобу позивача, в даному випадку, саме позивач, як власник транспортного засобу, має нести відповідальність за перевищення нормативно вагових параметрів, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Суд вважає за необхідне зазначити, якщо позивач, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, вважає, що порушення мало місце перевізником, відмінним від нього, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 15 березня 2021 року по справі №120/4965/20-а.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко"- відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" (код ЄДРПОУ-38588507, 23252, Вінницька область, Вінницький район, смт. Вороновиця, автодорога Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, 412 КМ+308 М, будинок Б/Н); Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (код ЄДРПОУ-39816845, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна