Справа № 520/14744/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 листопада 2021 року № 520/14744/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Хмелівської Н.М.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стороженка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві (вул. Соборності, буд. 37,м. Полтава, 36014, ) третя особа: Директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві підполковник Державного бюро розслідувань Маньковський Денис Володимирович (вул. Соборності, буд. 37,м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві. №104-о/дск від 06.07.2021

-поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого (4-го оперативного відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, або, у разі її ліквідації на день ухвалення судового рішення, на посаду слідчого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з аналогічними функціональними обов`язками;

-стягнути з територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2021 по дату ухвалення рішення у справі, з урахуванням проведеної виплати вихідної допомоги.

-рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.03.2021 р. позивачем з Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві було укладено контракт №49, згідно якого він був прийнятий на службу до Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві строком на шість років.

06.07.2021 р. наказом Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 № 104-о/дск, у з`вязку із накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України ОСОБА_1 звільнили зі служби в Державному бюро розслідувань у запас.

З даним наказом позивач не згоден, вважає його не законним та протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав відзив на позов в обґрунтування своєї правової позиції, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд вказує наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Державне бюро розслідувань», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-УШ (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (далі - Положення № 743), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженою наказом Державного бюро розслідувань від 14.01.2020 № 9 (далі - Інструкція № 9) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань (далі - ДБР) є державним правоохоронним органом, на який докладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

ДБР організовується і діє, зокрема, на засадах верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, відкритості та прозорості діяльності, незалежності і персональної відповідальності кожного працівника ДБР , що визначено у статті 3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» до працівників ДБР належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із ДБР.

Частиною 3 статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що на службу до ДБР приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу державного бюро розслідувань, їх права та обов`язки визначає Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743, а для державних службовців порядок проходження служби врегульовано положеннями Закону України «Про державну службу».

Особи рядового та начальницького складу, відповідно до положень пункту 32 Положення № 743, зобов`язані: чесно і сумлінно додержуватися присяги, Конституції та законів України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки, накази безпосередніх та прямих керівників (начальників); додержуватися правил професійної етики; додержуватися вимог антикорупційного законодавства; берегти та підтримувати в належному стані передані їм у користування майно, озброєння і техніку; постійно підвищувати рівень професійних знань, удосконалювати свою майстерність; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу; не рідше одного разу на рік проходити психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа, комплексний медичний огляд, а у разі потреби - цільовий медичний огляд; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатися із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до прямого керівника (начальника); доповідати своїм безпосереднім керівникам (начальникам) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; повідомляти безпосереднього керівника (начальника) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному, тощо); з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.

Згідно з пунктом 31 Положення № 743, особи рядового та начальницького складу, яким стала відома інформація про протиправні дії чи бездіяльність іншого працівника ДБР, зобов`язані негайно повідомити про це Директору ДБР та підрозділу внутрішнього контролю ДБР.

Відповідно до частини 6 статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» на осіб рядового і начальницького складу ДБР поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Приписами частини першої статті 24 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що з метою запобігання і виявлення правопорушень у діяльності працівників ДБР у складі центрального апарату ДБР та його територіальних управлінь діють підрозділи внутрішнього контролю, до обов`язків яких, серед іншого належить: запобігання вчиненню правопорушень працівниками ДБР згідно із вимогами законів України «Про запобігання корупції» та «Про державну службу»; здійснення контролю за дотриманням працівниками ДБР правил етичної поведінки, вимог щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів; перевірка інформації, що міститься у зверненнях фізичних та юридичних осіб, засобах масової інформації, інших джерелах, у тому числі отриманої через спеціальну телефонну лінію, сторінку в мережі Інтернет, засоби електронного зв`язку ДБР, щодо причетності працівників ДБР до вчинення правопорушень; проведення службового розслідування стосовно працівників ДБР.

Підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно працівників ДБР та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб при його проведені визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників ДБР, затвердженого наказом ДБР від 14.01.2020 №9.

Суд вказує, що службове розслідування стосовно працівників ДБР проводиться підрозділами внутрішнього контролю ДБР з метою встановлення неправомірних дій працівника, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням працівником Бюро своїх обов`язків; наявності або відсутності вини працівника Бюро; порушень нормативно - правових актів, інших актів законодавства, організаційно-розпорядчих документів тощо; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Системний аналіз положень Інструкції № 9 дає суду підстави для висновку про те, що підставою для ініціювання службового розслідування стосовно працівників ДБР можуть бути, окрім іншого, дані про невиконання чи неналежне виконання обов`язків, інформація з правоохоронних органів, службове розслідування може проводитися з метою з`ясування причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини працівника ДБР.

Управлінням внутрішнього контролю ДБР за наявності підстав, за яких може бути проведене службове розслідування, скеровується відповідна доповідна (або рапорт) Директору ДБР для прийняття рішення про проведення службового розслідування, яке оформлюється наказом.

Суд зазначає, що за результатами службового розслідування Управлінням внутрішнього контролю ДБР складається і затверджується висновок службового розслідування, що в силу положень пункту 1, пункту 2 Розділу VIII Інструкції № 9 має містити відомості, необхідні для прийняття рішення за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, який передається до Дисциплінарної комісії ДБР.

При ДБР діє Дисциплінарна комісія ДБР, склад та положення про яку затверджується Директором ДБР, яка відповідно до статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» розглядає питання застосування дисциплінарних стягнень до працівників ДБР.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Дисциплінарна комісія на підставі службового розслідування, що проводиться підрозділом внутрішнього контролю, складає висновок про наявність чи відсутність у діях працівника ДБР дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення.

Підставами для притягнення працівника ДБР до дисциплінарної відповідальності, згідно положень частини 4 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» є: невиконання чи неналежне виконання обов`язків; незаконне розголошення інформації з обмеженим доступом, що стала відома працівнику у зв`язку з виконанням ним своїх повноважень; перевищення своїх повноважень, якщо таке перевищення не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; публічне висловлювання, що є порушенням презумпції невинуватості; негативні результати перевірки на доброчесність або моніторингу способу життя працівника; порушення правил професійної етики; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних особистих інтересах інших осіб; інших підстав, передбачених Законом України «Про державну службу» для працівників ДБР, які є державними службовцями, Дисциплінарним статутом Національної поліції України для працівників ДБР, які є особами рядового і начальницького складу, та КЗпП України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Суд вказує, що дія цього Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу ДБР, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Дисциплінарним статутом визначено сутність службової дисципліни, обов`язків осіб рядового і начальницького складу стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також п грядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, присяги особи рядового і начальницького складу, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створені необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків, повазі до честі і гідності, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, окрім іншого, зобов`язує особу рядового і начальницького складу: бути вірним Присязі, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим працівникам правоохоронного органу виконувати їх обов`язки, а також які підривають авторитет служби; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлення порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками.

Протиправна винна дія чи бездіяльність особи рядового і начальницького складу, що полягає в порушені ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством, а також у вчинені дій, що підривають авторитет служби є дисциплінарним проступком , що визначено у частині 1 статті 12 Дисциплінарного статуту.

За порушення службової дисципліни особи рядового і начальницького складу незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом .

Згідно частини 3 статті 11 Дисциплінарного статуту особу рядового і начальницького складу, яку в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто і о дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання особи, яка його вчинила, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою з запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Приписами частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків до особи рядового і начальницького складу можуть застосовуватися такі види дисциплінарного проступку: -) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до особи, вина якої у вчинені дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Матеріалами справи підтверджено, що з 17.03.2021р., відповідно до Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР від 05.08.2020 № 743, ОСОБА_1 , як переможця конкурсу призначено на посаду оперуповноваженого четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Суми) і УДБР у м. Полтаві, та укладено контракт про проходження служби у ДБР.

На виконання вимог статті 14і Закону України «Про Державне бюро розслідувань» 17.03.2021 ОСОБА_1 склав присягу особи рядового і начальницького складу.

Щодо обставин справи, то в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що працівниками Управління внутрішнього контролю ДБР, на підставі наказів від 07.04.2021 №215 та від 30.04.2021 №282, було проведено службове розслідування за фактом використання оперуповноваженим ТУ ДБР у м. Полтаві, ОСОБА_1 повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Підставою для проведення службового розслідування стала інформація, викладена у заяві ОСОБА_3 від 18.03.2021 (вх. ДБР № 1057зкп від 19.03.2021) щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_1 у сумі 2 500 доларів США за повернення раніше викраденої техніки.

Зокрема, 30.01.2021 було викрадено 3 одиниці техніки (2 трактори та автомобіль «КамАЗ»). Згодом, зі слів, ОСОБА_3 йому зателефонував ОСОБА_1 та запропонував зустрітись. Під час зустрічі ОСОБА_1 запропонував за 2 500 доларів США допомогти повернути викрадену техніку. Після чого ОСОБА_3 передав зазначені грошові кошти ОСОБА_1 , але в подальшому останній перестав виходити на зв`язок, питання не вирішив, грошові кошти не повернув.

У зв`язку із проведення службового розслідування ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків вищевказаними наказами ДБР від 07.04.2021 № 215 та від 30.04.2021 № 282.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що згідно пояснень ОСОБА_1 , з ОСОБА_3 він не знайомий. Зокрема, в січні місяці ОСОБА_1 отримав інформацію від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 надає неправомірну вигоду посадовим особам Харківської області, у зв`язку із чим постійно виграє державні закупівлі, пов`язані із проведенням ремонтних робіт доріг місцевого значення у місті Балаклія.

В поясненнях ОСОБА_1 наголосив, що кошти у сумі 2500 доларів США від ОСОБА_3 він не отримував і ситуація щодо повернення викраденої техніки йому невідома.

Також, із пояснень ОСОБА_3 , стало відомо, що ним були укладені нотаріальні договори оренди техніки з ОСОБА_5 (грейдер, КАМАЗ, трактор JСВ) та ОСОБА_6 (трактор МТЗ-82).

30 січня 2021 року на його приватну територію, а саме гараж розташований за адресою АДРЕСА_2 , проникли невстановлені особи під керівництвом ОСОБА_7 (брата власника техніки) та викрали зазначену техніку, яка перебувала на праві оренди та особисті речі (2 шини марки Самсон, навісну фрезу, 2 акумулятори, антифриз у кількості 20 шт. та грошові кошти у сумі 32 тисячі гривень), які зберігалися в кабінеті.

Після вказаних подій ОСОБА_3 звернувся з заявою про крадіжку до Балаклійського відділу поліції, де було відкрито кримінальне провадження, яке в подальшому було закрито.

Також, згідно наданих матеріалів справи, встановлено, що 17 лютого 2021 року ОСОБА_3 зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_8 , з яким останній познайомився за декілька тижнів до зазначених подій (як потім стало відомо, це ОСОБА_4 ) та повідомив ОСОБА_3 , що йому відомо про його проблеми і що в нього є знайомий, який працює в правоохоронному органі і може допомогти вирішити проблему безпосередньо із начальником Балаклійського ВП, запропонував зустрітися у кафе і взяти с собою грошові кошти.

На зустріч в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » того ж дня, після обіду приїхав ОСОБА_4 разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 (як потім стало відомо ОСОБА_1 ) і ОСОБА_3 розповів їм про обставини проблеми. Після чого, двоє останніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомили, що можуть вирішити проблему, для цього необхідно 1300 доларів СІЛА. За ці гроші останні обіцяли повернути техніку, яка була викрадена у ОСОБА_3 . Згодом після спілкування ОСОБА_3 стверджує, що передав ОСОБА_8 1300 доларів у присутності ОСОБА_10 .

Після вказаних подій 19 лютого 2021 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що потрібно зустрітись, бо необхідні додаткові кошти за вирішення питання для начальника Балаклійського відділу поліції Муленка у сумі 1000 доларів США. ОСОБА_3 віддав зазначені кошти, однак згодом техніку йому ніхто не повернув.

З наданих матеріалів вбачається, що до ОСОБА_1 було застосовано психофізіологічне дослідження із застосування поліграфа 26.03.2021. В результаті проведення даного дослідження було виявлено стійкі значущі фізіологічні реакції, які свідчать про особисту участь досліджуваної особи в шахрайських діях стосовно громадянина ОСОБА_3 , участь у заволодінні грошовими коштами останнього та надання завідомо неправдивих свідчень під час опитування працівниками Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань.

Висновок службового розслідування №19/10-10/9/21 у відповідності до вимог статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та пункту 8 Розділу VIII Інструкції № 9 передано до Дисциплінарної комісії ДБР.

Судом встановлено, що, розглянувши передані матеріали службового розслідування, Дисциплінарна комісія ДБР дійшла висновку, що в діях оперуповноваженого четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_1 встановлено ознаки дисциплінарного правопорушення, що виразилися у порушенні вимог пунктів 1, 3, 6 частини третьої статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців другого - п`ятого, 10, пункту 32 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743, пунктів 2.1, 2.3, 2.5, 2.8, 2.12 Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, затверджених наказом Державного бюро розслідувань від 16.01.2021 №30, контракту про проходження служби у Державному бюро розслідувань, укладеного між Державним бюро розслідувань та ОСОБА_1 від 16.03.2021 №49, присяги осіб рядового І начальницького складу Державного бюро розслідувань, складену ОСОБА_1 17.03.2021 та рекомендувала накласти (застосувати) до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в ДБР.

Суд вказує, що відповідно до статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та Розділу її Положення про Дисциплінарну комісію ДБР, затвердженого наказом ДБР від 06.01.2021 № 7, комісія створюється у складі 5 осіб.

До складу Дисциплінарної комісії входять 2 особи, визначені Директором ДБР, або особою, яка виконує його повноваження, з числа керівників самостійних структурних підрозділів центрального апарату ДБР, та 3 особи, визначені Радою громадського контролю при ДБР.

Рада громадського контролю діє при ДБР з метою забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю ДБР, та діє у складі 15 осіб, яка формується на засадах відкритого та прозорого конкурсу.

Встановлено, що рішення щодо ОСОБА_1 , Дисциплінарною комісією ДБР приймалося, у складі 2 осіб представників Ради громадського контролю при ДБР.

Висновок Дисциплінарної комісії ДБР від 23.06.2021 № 9 дек передано Директору ТУ ДБР у м. Полтаві для вжиття заходів у межах повноважень.

Суд вказує, що відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше 6 місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування працівника у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (частина 1 статті 22 Дисциплінарного статуту).

Згідно частини 3 статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби виконується (реалізується) шляхом видання наказу по особовому складу.

Поряд з цим, згідно положень частини 3 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», на підставі рішення Дисциплінарної комісії стягнення на працівника на працівника територіального управління накладає директор відповідного територіального управління ДБР.

Відтак, на підставі висновку Дисциплінарної комісії ДБР від 23.06.2021 № 9дск, керуючись пунктом 2 частини 3 статті 13, абзацом 2 ч.6 ст. 14, статтею 14і, частиною З та пунктами 1, 7, 8 частини 4 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пунктом 7 частини 3 статті 13 та частиною 7 статті 19, частиною 2 статті 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», наказом ТУ ДБР у м. Полтаві від 06.07.2021 №103-о/дск за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: порушення статей 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції»; пунктів 1, 3, 6 частини 3 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»; абзаців 2-5, 10 пункту 32 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743;пунктів 2.1, 2.3, 2.5, 2.8, 2.12 Правил етичної поведінки працівників Державного бюро розслідувань, затверджених наказом ДБР від 16.01.2021 №30;контракту про проходження служби у ДБР від 16.03.2021 № 49;Присяги осіб рядового та начальницького складу ДБР; складену 17.03.2021, до оперуповноваженого четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_1 накладено (застосовано) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в ДБР.

Матеріалами справи також підтверджено, що на підставі зазначеного наказу, наказом ТУ ДБР у м. Полтаві від 06.07.2021 №104-о/дск, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», статті 11, пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, ОСОБА_1 звільнено зі служби в ДБР у запас капітана ДБР 07.07.2021, з достроковим припиненням (розірванням) контракту від 16.03.2021 №49.

Дисциплінарною комісією ДБР встановлено порушення Позивачем Присяги особи рядового та начальницького складу, зокрема у порушенні Присяги Комісія вбачала склад дисциплінарного проступку, який став підставою для винесення спірних наказів ДБР.

Порушення Присяги слід розуміти, як скоєння працівником проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету ДБР та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга, яку складено позивачем 17.03.2021р., передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Порушення етичних, правових та службово-дисциплінарних норм поведінки утворює факт порушення Присяги.

Невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. При цьому, хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна позиція до застосування норм матеріального права при розгляді даної категорії справ застосовано Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 02.10.2018 у справі № 9901/454/18 та від 26.03.201-9 у справі № 9901/544/18, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 26.07,2019 у справі № 815/5156/16 та від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Суз вважає за необхідним вказати, що Дисциплінарна комісія ДБР лише перевіряла встановлені за результатами службового розслідування обставини на предмет дотримання вимог, що ставляться до осіб рядового та начальницького складу ДБР в частині дотримання вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу, та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

Притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги осіб рядового та начальницького складу ДБР є самостійною та достатньою підставою для звільнення

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування, здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення обґрунтувань неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

При вирішенні вказаного питання Директор ТУ ДБР у м. Полтаві наділений дискреційними повноваженнями, що дозволяє йому на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення в залежності від скоєного працівником дисциплінарного проступку та застосовувати до працівників ДБР обране ним дисциплінарне стягнення.

Враховуючи фактичні обставини справи, застосоване до Позивача дисциплінарне стягнення відповідає ступеню його вини та тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

З огляду на фактичні обставини справи та докази що надаються, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки оскаржувані рішення ТУ ДБР у м. Полтаві прийняті на підставі висновку Дисциплінарної комісії ДБР, а також із дотриманням вимог положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності правові підстави відсутні.

Оскільки позовні вимоги про поновлення Позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, підстави для їх задоволення також відсутні.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві (вул. Соборності, буд. 37, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2021 року.

Суддя А.В.Зінченко