Справа № 280/8092/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Справа № 280/8092/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (далі позивач) до Державної податкової служби України (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на 774662 гривні 40 копійок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

зобов`язати відповідача збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в розмірі 774662 гривні 40 копійок.

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем 17 лютого 2020 року в СЕА ПДВ проведена операція «Перевищення податкових зобов`язань над сумою податку» та неправомірно зменшено ліміт позивача на суму 774662 грн. 40 коп. Позивач зазначає, що підставою для зазначених дій стало те, що позивачем в грудні 2019 року були виписані та зареєстровані в ЄРПН помилкові накладні на ТОВ «МЗ «КВІК» на суму 774662 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач зазначає, що 16 січня 2020 року ним були виписані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників по помилковим накладним та направлені на реєстрацію 20 січня 2020 року. У зв`язку з тим, що податкові накладні були помилкові та зареєстровані без господарської операції, то такі податкові накладні позивач в податковій звітності з ПДВ не відобразив. Позивач зазначає, що оскільки розрахунки коригування кількісних і вартісних показників по вищевказаним накладним зареєстровані, зменшення реєстраційного ліміту ПДВ позивача є неправомірним. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що контролюючим органом було встановлено, що за даними декларації з ПДВ за січень 2020 року задекларована сума 1 047 820 грн., за даними ЄРПН сума ПДВ за виданими податковими накладними складає 1 047 820 грн. Крім того, підприємством виписані та зареєстровані в ЄРПН розрахунки коригування на зменшення суми ПДВ у розмірі 774 663 грн., а саме від 16.01.2020 №1, №2, №4, №5, №6 (згідно даних ІС «Єдине вікно подання електронної звітності» зареєстровані 17.01.2020). Сума перевищення за даними Системи електронного адміністрування ПДВ у розмірі 774 663 грн. виникла 17.02.2020 року (період січень 2020 року). Відповідач зазначає, що саме дії платника стосовно безпідставного складання та реєстрації в ЄРПН податкової накладної без фактичного здійснення господарських операцій, за якими відповідно до норм ПКУ складаються та реєструються податкові накладні в ЄРПН, призвели до виникнення перевищення та відповідного зменшення реєстраційної суми на суму ПДВ, зазначену у такій безпідставно складеній та зареєстрованій в ЄРПН податковій накладній та розрахунку коригування до неї. Відповідач зазначає, що у випадку виникнення невідповідності між показниками податкової звітності з ПДВ та даними ЄРПН з метою правильного обрахунку показника Е перевищ необхідно виправити таку невідповідність шляхом подання уточнюючих розрахунків за відповідні періоди згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПКУ. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що в грудні 2019 року позивачем виписані та зареєстровані в ЄРПН накладні на ТОВ «МЗ «КВІК», а саме: №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019 на загальну суму ПДВ 774662,40 грн.

16 січня 2020 року позивачем виписані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників по вищевказаним накладним, а саме: №6; №5; №4, №2; №1 та направлені на реєстрацію 20 січня 2020 року.

При цьому, у зв`язку з тим, що податкові накладні №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019 на загальну суму ПДВ 774662,40 грн. були помилкові та зареєстровані без господарської операції, то такі податкові накладні позивач в податковій звітності з ПДВ не відобразив.

17 лютого 2020 року в СЕА ПДВ була проведена операція «Перевищення податкових зобов`язань над сумою податку» та зменшено ліміт позивача на суму 774662,40 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю зменшення ліміту, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (далі ПК України), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 ПК України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (ЕНакл), обчислену за такою формулою:

ЕНакл = ЕНаклОтр + ЕМитн + ЕПопРах + ЕОвердрафт - ЕНаклВид - ЕВідшкод -ЕПеревищ;

де:

ЕНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України, крім сум податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником;

ЕПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах «а» - «в» пункту 200-1.2 цієї статті;

ЕОвердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу.

ЕНаклВид - загальна сума податку за складеними платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

ЕВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань та результатів перевірок, що проводяться відповідно до цього Кодексу;

ЕПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, неправильний алгоритм визначення показника ЕПеревищ у кінцевому результатів безпідставно зменшує показник ЕНакл, тобто суму ліміту з ПДВ, на яку платник податків має право заеєструвати податкові накладні або розрахунки коригування.

В даному випадку судом встановлено, а відповідачем не надано доказів протилежного, що позивачем в грудні 2019 року виписано та зареєстровано в ЄРПН помилкові накладні на ТОВ «МЗ «КВІК», а саме: №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019 на загальну суму ПДВ 774662,40 грн., господарські операції за якими фактично не здійснювались.

При цьому, у зв`язку з тим, що податкові накладні були помилкові та зареєстровані без господарської операції, то такі податкові накладні позивачем в податковій звітності з ПДВ не відображено.

Вже 16 січня 2020 року позивачем виписані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників по вищевказаним накладним, а саме: №6; №5; №4, №2; №1 та направлені на реєстрацію 20 січня 2020 року.

Суд зазначає, що відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, позивач не мав права зазначати у податковій звітності з ПДВ за грудень 2019 року показники податкових накладних №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019, на загальну суму ПДВ 774662,40 грн., оскільки такі господарські операції фактично не відбувались, а їх включення до складу податкової звітності призвело би до порушення податкового законодавства України.

А відповідно, оскільки позивач не зазначав показники податкових накладних №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019 у податковій звітності, то відповідно і підстави для подання уточнених податкових розрахунків з ПДВ відсутні, оскільки відсутня база яка підлягає коригуванню у податковій накладній.

Суд зазначає, що вимога контролюючого органу щодо подання уточнюючого розрахунку була б доречною у тому випадку коли за результатами помилкового складання податкових накладних №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019, на загальну суму ПДВ 774662,40 грн., позивач відобразив би показники таких накладних у податковій звітності з ПДВ за грудень 2019 року та/або за інший податковий період.

У такому випадку, дійсно, питання відновлення ліміту з ПДВ повинно було розглядатися після внесення відповідних змін до податкової звітності платника податків, але у даному випадку зазначена помилка підприємства жодним чином не вплинула на показники податкової звітності підприємства, не призвела до безпідставного одержання податкового кредиту, тощо.

В даному випадку, відповідне відхилення утворилося в СЕА ПДВ, у зв`язку з тим, що за даними декларації з ПДВ за грудень 2019 року задекларована сума становить 8 530 288 грн., а за даними ЄРПН сума ПДВ за виданими податковими накладними складає 9 304 950 грн. Розбіжність між податковою декларацією з ПДВ за грудень 2019 та даними ЄРПН складає 774662 грн. та утворилась саме за рахунок не включення до складу податкових зобов`язань сум ПДВ показників вищенаведених податкових накладних.

Проте, як зазначалось судом, позивач не мав права на включення до податкової звітності з ПДВ показників податкових накладних за якими господарські операції не відбувались. А тому, після подання у січні 2020 року відповідних накладних, якими проведено коригування показників податкових накладних №75, №74 від 28.12.2019; №77, №78 від 18.12.2019; №76 від 17.12.2019, на загальну суму ПДВ 774662,40 грн., виникли підстави і для проведення коригування ліміту у СЕА ПДВ.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачем у зв`язку із розглядом даної адміністративної справи понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11619,95 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

При цьому, відповідно до наданих до матеріалів справи розрахунків, витрати на правничу допомогу складаються: підготовка скарги до ДПС 3000,00 грн.; підготовка позовної заяви з додатками 5000,00 грн.; відповідь на відзив 2000,00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

В даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 1500,00 грн.

За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 11619,95 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (69084, м.Запоріжжя, вул.Кольорова, буд.7, ) до Державної податкової служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо незабезпечення автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 774662,40 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Зобов`язати Державну податкову службу України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 774662,40 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» судовий збір в розмірі 11619,95 грн. (одинадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять гривень 95 копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова