Справа № 420/1715/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1715/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря Худика С.А.,

за участю апелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

за участю преставника відповідача Тарановського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області в якому, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просили:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови, викладеної у листах №14439/Р/15-32-53-13-07 від 13.07.2020 року, №14438/Р/15-32-53-13-07 від 13.07.2020 року, №23122/Р/15-32-65-11 від 28.10.2020 року, №23121/Р/15-32-65-11 від 28.10.2020 року, №23120/Р/15-32-65-11 від 28.10.2020 року, здійснювати облік позивачів як платників податків та інших обов`язкових платежів, під власними іменами (прізвище, ім`я та по батькові), датою народження та місцем проживання, невнесення інформації про них до Державного реєстру фізичних осіб платників податків, проставляння у паспортах відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірення підпису відповідальної особи круглою гербовою печаткою,

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області не вносити інформацію про ОСОБА_3 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків або інші форми з використанням літерно-цифрової ідентифікації) та зберегти за особою форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області вести облік ОСОБА_3 , як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номеру, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків або інші форми з використанням літерно-цифрової ідентифікації), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації та знищити інформацію про ОСОБА_3 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області зробити у паспорті ОСОБА_3 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області не вносити інформацію про ОСОБА_2 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків або інші форми з використанням літерно-цифрової ідентифікації) та зберегти за особою форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області вести облік ОСОБА_2 , як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номеру, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків або інші форми з використанням літерно-цифрової ідентифікації), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації та знищити інформацію про ОСОБА_2 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області зробити у паспорті ОСОБА_2 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області не вносити інформацію про ОСОБА_4 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків або інші форми з використанням літерно-цифрової ідентифікації) та зберегти за особою форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області вести облік про ОСОБА_4 , як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номеру, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків або інші форми з використанням літерно-цифрової ідентифікації), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації та знищити інформацію про ОСОБА_4 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області зробити у паспорті ОСОБА_4 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

В обґрунтування позову зазначали, що вони є парафіянами Української Православної Церкви та є членами релігійної громади Свято-Благовіщенської Церкви Одеської єпархії Української Православної Церкви.

Також позивачі зазначали, що вони звернулися до Овідіопольської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області із заявами, в яких просили здійснювати їх подальший облік, як платників податків та інших обов`язкових платежів, під власним ім`ям, датою народження та місцем проживання, не вносити інформацію про заявників до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, проставити у паспортах відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Однак, на звернення позивачів ГУ ДПС в Одеській області надано відповідь про відмову у задоволенні їх заяв у зв`язку із відсутністю відповідних повноважень у контролюючих органів та роз`яснено порядок обліку осіб, які через релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера платника податків.

На думку позивачів, відмова контролюючого органу у виключенні інформації про позивачів з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків порушує приписи ст. 32 Конституції України щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про позивачів без їх згоди.

При цьому, позивачі наголошували на тому, що вони не мали на меті звільнення від обов`язку щодо сплати податків та зборів, передбачених ст. 67 Конституції України, а лише просили про зміну форми обліку, без використання будь-яких цифрових або літерно-цифрових ідентифікаторів, в тому числі серії та номеру паспорту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 відмовлено.

Справа розгляну судом першої інстанції у порядку загального позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року скасувати та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначали, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відмова ГУ ДПС в Одеській області здійснювати облік за прізвищем, ім`ям та по-батькові, датою народження та місцем проживання є протиправною та такою, що призводить до звуження прав позивачів на ім`я, визначеного ст. 294 Цивільного кодексу України, що згідно ст. 22 Конституції України не допускається, а відмова у виключенні інформації про позивачів з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків порушує приписи ст. 32 Конституції України щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про позивачів без їх згоди. При цьому, в разі внесення відмітки контролюючим органом про право особи здійснювати платежі без будь-якого цифрового ідентифікатора, здійснення операцій, передбачених п. 12 ст. 70 Податкового кодексу України є такими, що не порушують положення ст. 63 ПКУ щодо ведення податкового обліку осіб в Реєстрі.

Відповідач, Головне управління ДПС в Одеській області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_3 , відповідно до наказу голови Одеської Єпархії №184 від 27.03.2000 року є священиком Свято-Троїцького храму с. Санжейка Овідіопольського району Одеської Єпархії (а.с. 26).

Згідно довідки Свято-Благовіщенського храму Одеської Єпархії №8 від 28.12.2020 року ОСОБА_2 є учасником релігійної організації «Релігійна громада Свято-Благовещенська церква Одеської Єпархії Української Православної Церкви» (а.с. 27).

Відповідно довідки Свято-Благовіщенського храму Одеської Єпархії №7 від 28.12.2020 року ОСОБА_4 є учасником релігійної організації «Релігійна громада Свято-Благовещенська церква Одеської Єпархії Української Православної Церкви» (а.с. 28).

07 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до ДФС України та ДПІ у Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області із заявою щодо заборони ДФС України та її наступним правонабувачам накопичувати, зберігати, використовувати, розповсюджувати та передавати іншим особам його персональні дані з моменту отримання цього листа і надалі. До того ж, позивач просив анулювати та знищити його ідентифікаційний номер та вважати таким, що є неіснуючим (а.с. 20-21).

ГУ ДПС в Одеській області листом №14439/Р/15-32-53-13-07 від 13.07.2020 року повідомило позивачу на його заяву про те, що позивачем 20.02.2013 року було подане до Овідіопольської ДПІ Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області повідомлення за формою №1П - Повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру. 26.02.2013 року позивачу було внесено до паспорту громадянина України у формі книжки відмітку «Має право здійснювати платежі з серією та номером паспорта». Тобто, на даний час позивач обліковується в Окремому реєстрі Державного реєстру. Таким чином, керуючись ст. 19 Конституції України та ст. 63 та 70 Податкового кодексу України, контролюючі органи не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків у іншому порядку, за іншими формами, способами або видами. Кодекс не передбачає можливості вилучення інформації з Державного реєстру за заявою фізичної особи (а.с. 29-31).

19 жовтня 2020 року ОСОБА_3 повторно звернувся до ДФС України та ДПІ у Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області із заявою щодо заборони ДФС України та її наступним правонабувачам накопичувати, зберігати, використовувати, розповсюджувати та передавати іншим особам його персональні дані з моменту отримання цього листа і надалі. До того ж, позивач просив анулювати та знищити його ідентифікаційний номер та вважати таким, що є неіснуючим (а.с. 38-39).

ГУ ДПС в Одеській області листом №23121/Р/15-32-65-11 від 28.10.2020 року повідомило позивачу на його заяву про те, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті (а.с. 42).

07 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до ДФС України та ДПІ у Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області із заявою щодо заборони ДФС України та її наступним правонабувачам накопичувати, зберігати, використовувати, розповсюджувати та передавати іншим особам її персональні дані з моменту отримання цього листа і надалі. До того ж, позивач просила анулювати та знищити її ідентифікаційний номер та вважати таким, що є неіснуючим (а.с. 22-23).

ГУ ДПС в Одеській області листом №14438/Р/15-32-53-13-07 від 13.07.2020 року повідомило позивачу на його заяву про те, що ОСОБА_2 20.02.2013 року було подане до Овідіопольської ДПІ Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області повідомлення за формою №1П - Повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру. 26.02.2013 року позивачу було внесено до паспорту громадянина України у формі книжки відмітку «Має право здійснювати платежі з серією та номером паспорта». Тобто, на даний час позивач обліковується в Окремому реєстрі Державного реєстру. Таким чином, керуючись ст. 19 Конституції України та ст. 63 та70 Податкового кодексу України, контролюючі органи не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків у іншому порядку, за іншими формами, способами або видами. Кодекс не передбачає можливості вилучення інформації з Державного реєстру за заявою фізичної особи (а.с. 33-34).

19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 повторно звернулася до ДФС України та ДПІ у Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області із заявою щодо заборони ДФС України та її наступним правонабувачам накопичувати, зберігати, використовувати, розповсюджувати та передавати іншим особам її персональні дані з моменту отримання цього листа і надалі. До того ж, позивач просила анулювати та знищити її ідентифікаційний номер та вважати таким, що є неіснуючим (а.с. 40-41).

ГУ ДПС в Одеській області листом №23120/Р/15-32-65-11 від 28.10.2020 року повідомило позивачу на її заяву про те, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті (а.с.43).

18 жовтня 2020 року ОСОБА_4 звернулася до ДПІ у Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області із заявою щодо здійснення обліку щодо неї, як платника податків за раніше встановленими формами: за прізвищем, ім`ям, по батькові, роком народження та за місцем проживання, без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії і номера паспорта; не вносити інформацію про неї до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та проставити у її паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою (а.с. 24-25).

ГУ ДПС в Одеській області листом №23122/Р/15-32-65-11 від 28.10.2020 року запропоновано позивачу на її заяву подати до Овідіопольської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області повідомлення за формою №1П- Повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру (а.с. 35-37).

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо здійснення обліку позивачів за прізвищем, ім`ям та по батькові, датою народження та місцем проживання, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивачі, будучи віруючими та парафіянами Української Православної Церкви, в передбаченому законом порядку, реалізували своє право на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання, і контролюючий орган у їх паспортах проставив відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

При цьому, суд наголошував на тому, що Податковим кодексом України не передбачено можливості виключення або невнесення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у випадку, якщо через свої релігійні переконання такі особи відмовляються від прийняття реєстраційного номера, а навпаки, передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта.

Отже, за висновками суду першої інстанції правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, з огляду на те, що контролюючим органом не було допущено порушення прав позивачів.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст..ст. 35, 67 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01.01.2011 року діяв Закон України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» від 22.12.1994 року відповідно до ст. 1 якого для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Однак, Закон України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» втратив чинність з набранням чинності Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 63.1. ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно, п. 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України передбачено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Пунктом 63.3. ст. 63 Податкового кодексу України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 63.5. статті 63 ПК України).

Відповідно до п. 63.6 ст. 63 ПК України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 63.7. ст. 63 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Відповідно до п. 63.11., 63.12. ст. 63 Податкового кодексу України контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Пунктом 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

До Державного реєстру фізичних осіб - платників податків вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Відповідно до пункту 70.5 ст. 70 Податкового кодексу України фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Згідно з пунктом 70.9. статті 70 Податкового кодексу України за зверненням платника податків, його законного представника або уповноваженої особи контролюючий орган видає документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті.

У такому документі зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідно до п. 70.12 ст. 70 Податкового кодексу України реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об`єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Податковий кодекс України на відміну від Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» (який діяв до набрання чинності Податкового кодексу України) не передбачає можливості вилучення інформації з реєстру чи заборони її внесення щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та проставляння у паспортах зазначених осіб відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

З метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Положення № 822).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ цього Положення, усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Пунктом 1 розділу IV Положення № 822 передбачено, що Державний реєстр формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Розділом VIII Положення № 822 передбачено Порядок обліку фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру.

Відповідно до п.1, 2, 3 Положення № 822 вказаного розділу фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою №1П, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред`являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності). Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта. Фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу у разі, якщо фізична особа перебуває за межами населеного пункту проживання.

Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, відповідний контролюючий орган вносить до паспорта у формі книжечки відмітку про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення (п.7 Положення № 822).

З урахуванням викладеного можна дійти висновку, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Окрім того, слід зазначити, що законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.

Я встановлено матеріалами справи, позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучи віруючими та парафіянами Української Православної Церкви, реалізували, в передбаченому законом порядку, своє право на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання, і контролюючий орган у їх паспортах проставив відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

ОСОБА_4 запропоновано подати до Овідіопольської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області повідомлення за формою №1П- Повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру. Однак, станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_4 відповідне повідомлення не подано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необгунтованість позовних вимог.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити на тому, що Норми Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів», які передбачали можливість податкового обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без серії і номера паспорта, втратили чинність із набранням чинності Податковим кодексом України з 01.01.2011.

При цьому, слід зазначити, що зміна порядку податкового обліку осіб, які через релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб, оскільки такий облік передбачає незастосування реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловлену у Рішенні від 03.12.2009 № 40010/04 у справі «Тамара Скугар та інші проти Росії», яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Зміна діючого порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання не бажають користуватися ідентифікаційним номером, не зменшує обсягу прав зазначених осіб, і, з урахуванням позиції ЄСПЛ, не є порушенням статті 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 803/1203/17, від 25.07.2018 у справі № 823/198/16, від 29.07.2019 у справі № 816/957/16, від 25.10.2019 у справі № 806/2355/15, від 11.12.2019 у справі № 440/1066/19 від 10.01.2020 у справі № 140/1476/19, від 08.05.2020 у справі № 803/390/16 та від 21.07.2020 у справі № 804/1075/17.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що дія норм Податкового кодексу України звужує їх права, оскільки зміна діючого порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання не бажають користуватися ідентифікаційним номером, не зменшує обсягу прав зазначених осіб, і, з урахуванням позиції ЄСПЛ, не є порушенням ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стосовно доводів апеляційної карги щодо порушення конституційних прав позивачів на свободу релігійних переконань, в контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 7 КАС України визначено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені норми ПК України діють та у встановленому порядку неконституційними не визнані.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги про необхідність застосування ст..ст. 32, 34, 35 Конституції України, ст.ст. 28, 294, 296 Цивільного кодексу України, ст..ст. 5, 8, 11, 15 Закону України «Про захист персональних даних», колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини регулюються положеннями чинного податкового законодавства, які мають пріоритет у правозастосуванні. Положення Податкового кодексу України є обов`язковими для суб`єктів владних повноважень та спрямовані на забезпечення встановленого Конституцією та Законами України публічного порядку.

Посилання апелянтів на низку судових рішень по аналогічним, на думку апелянта, справам колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані судові рішення прийнято стосовно правовідносин, що склалися до зміни правового регулювання обліку платників податків, у зв`язку із набранням чинності 01 січня 2011 року Податковим кодексом України. Законодавчі норми щодо обліку платників податків можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення було проігноровано висновки відповідних спеціалістів з п`яти різних та незалежних інститутів України, які були зроблені у відповідь на депутатський запит депутата В.Колесніченка щодо занепокоєння підступністю і небезпекою податкового номеру та інших ідентифікаторів (реєстраторів) особистості, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не мають правового значення в контексті спірних правовідносин.

Стосовно ж інших доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не передбачений.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11.11.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.