Справа № 816/3731/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада 2021 р.Справа № 816/3731/14
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Головного управління ДПС у Полтавській області про відвід суддів Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. у справі 816/3731/14

за позовом Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

до Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 по справі № 816/3731/14 за позовом Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" про стягнення податкового боргу.

Через канцелярію Другого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшла заява про відвід суддів Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С.

Подана заява обґрунтована тим, що предметом розгляду справи №816/3771/14 є перегляд за нововиявленими обставинами постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу, в сумі 153 345 204,79 грн., яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018, яка прийнята колегією суддів Жигилій С.П., Перцова Т.С., Дюкарєва С.В. (в подальшому фактично вказане рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду за нововиявленими обставинами судом першої інстанції у рамках однієї й тієї ж справи № 816/3771/14 (саме по перегляду вказаних рішень Полтавським окружним адміністративним судом прийнято оскаржувану ухвалу від 01.09.2021 року у справі №816/3771/14 про повернення заяви без розгляду), та зазначене викликає сумнів щодо неупередженості суддів Жигилій С.П., Перцової Т.С. під час розгляду апеляційної скаргу ГУ ДПС у Полтавській області. Крім того, вказано, що стягнення в рамках справи №816/3771/14 підлягає податковий борг, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень, які були предметом розгляду у справі №816/4476/14. Вказано, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року у справі №816/4476/14, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 року, задоволено позовні вимоги позивача. Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 року по справі №816/4476/14 прийнята у складі колегії суддів : Бартош Н.С., Русанова В.Б., Курило Л.В. Вказано, що в подальшому постановою Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №816/4476/14 касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України задоволено частково, постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року, ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 року скасовані, провадження у справі №816/4476/14 закрито. Вказано, що предметом розгляду справи № 816/3771/14 є стягнення податкового боргу, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень, за результатами розгляду яких приймались рішення не на користь контролюючого органу за участю судді Русанової В.Б., та те, що вказані судові рішення щодо перегляду податкових повідомлень-рішень (ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 року по справі №816/4476/14) лягли в основу постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 у справі №816/3731/14, що підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, свідчить про наявність підстав для застосування ч.1 п.4 ст.36 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши вказану заяву зазначає наступне.

Частинами першою-другою ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 КАС України визначає недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції (ч.2 ст.37 КАС України).

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи (ч.5 ст.37 КАС України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Колегія судів вважає, що заявлені Головним управлінням ДПС у Полтавській області у заяві про відвід суддів обставини не можуть слугувати підставами для відведення колегії суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки за правилами частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо наявності інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України для відводу суддів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів у складі колегії суддів в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені заявником обставини не свідчать про неупередженість чи не об`єктивність суддів Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. при розгляді цієї справи, а тому, колегія суддів вважає, що відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. 36, 40, 242, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованою заяву Головного управління ДПС у Полтавській області про відвід суддів Жигилій С.П., Русанова В.Б., Перцова Т.С.

Справу № 816/3731/14, відповідно до ч.1 ст.31 та ч.4 ст.40 КАС України, передати для здійснення Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б. Перцова Т.С.