Справа № 280/2814/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Справа № 280/2814/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: адвоката Железняка О.В., представника відповідача: Школової Ю.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» (69032, м.Запоріжжя, вул.Південне Шосе, 52; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» (далі позивач, ТОВ «Запоріжспецтрансгаз») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.03.2021 №2, прийняте відповідачем.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що фахівцями відповідача проведено фактичну перевірку ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» за місцем провадження діяльності зі зберігання та реалізації пального, за результатами якої контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР). Позивач вважає, що перевірка проведена всупереч положенням п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України), якими запроваджено мораторій на проведення фактичних перевірок на весь строк дії карантину, дія якого станом на дату проведення відповідачем фактичної перевірки не завершена. Крім того, контролюючим органом не приймалось рішення про поновлення (продовження) перевірки, зупиненої на період дії мораторію. Враховуючи наведене, вважає, що дії контролюючого органу щодо проведення перевірки суперечать чинному податковому законодавству. Також не погоджується з висновками акту перевірки по суті виявлених порушень, оскільки вважає, що до внесення змін до податкового законодавства, які набули чинності з 29.12.2019, реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів не відносилась до діяльності з роздрібної торгівлі пальним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 12.05.2021.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 29.04.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на виконання листа Державної податкової служби України від 17.02.2020 №2623/7/99-00-17-02-02-07 про відпрацювання суб`єктів господарювання, які здійснювали реалізацію пального з 01.07.2019 з метою встановлення наявності ліцензії на право оптової, роздрібної торгівлі чи зберігання пального, було здійснено аналіз податкової інформації, що міститься в Єдиному ліцензійному реєстрі, та встановлено, що позивачем здійснювались операції з пальним після 01.07.2019. З метою недопущення порушень законодавства у сфері обігу пального, наказом ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 №779 призначено фактичну перевірку позивача з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами, вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів, наявності супровідних документів на товар, виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво, зберігання та обіг підакцизних товарів. На виконання вимог п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України фактична перевірка була призупинена з 18.03.2020. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 17 вересня 2020 року № 909-IX (далі Закон №909-IX) надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» дозволено проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18.03.2020 та не були завершеними. Враховуючи наведене, перебіг термінів проведення фактичної перевірки відновлено з 09.02.2021, та продовжено фактичну перевірку. За результатами фактичної перевірки встановлено, що позивач здійснював діяльність з роздрібної торгівлі скрапленим газом у балонах для комунально-побутових потреб населення 30.12.2019 за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, у зв`язку з чим до позивача застосовано штрафні санкції у відповідності до вимог чинного законодавства. Вважає, що перевірка проведена за наявності правових підстав, висновки перевірки є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення є правомірним, у зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.05.2021 підготовче засідання відкладено на 26.05.2021.

Ухвалою суду від 26.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 30.06.2021.

Ухвалою суду від 30.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.07.2021.

Ухвалою суду від 21.07.2021 зупинено провадження у справі до 04.11.2021, призначено наступне судове засідання на 04.11.2021.

Ухвалою суду дві 04.11.2021 поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні 04.11.2021 представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи, представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 04.11.2021 оголошено перерву до 08.11.2021.

У відповідності до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), представники сторін звернулись з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене, подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані представниками сторін у судовому засіданні, безпосередньо дослідивши матеріали справи, у тому числі, додані сторонами письмові докази, суд встановив такі обставини.

ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» зареєстроване як юридична особа 10.09.1999, номер запису 1 000478. Видами економічної діяльності підприємства за КВЕД є 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято наказ від 11.03.2020 №779, яким наказано з 11.03.2020 протягом 10 діб провести фактичну перевірку ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; наявності супровідних документів на товар, виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво, зберігання та обіг підакцизних товарів в Україні.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України та на підставі наказу від 11.03.2020 №779, фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області 11.03.2020 здійснено вихід для проведення фактичної перевірки TOB «Запоріжспецтрансгаз» за адресою: м.Запоріжжя, Південне шосе, буд.52.

11.03.2020 відповідачем вручено уповноважені особі позивача копію наказу про проведення фактичної перевірки, направлення на перевірку, а також запрошення на розгляд матеріалів перевірки, надання вмотивованих пояснень, складання протоколу про адміністративне правопорушення, що відбудеться на 16.03.2020.

Як встановлено судом з відзиву на позовну заяву, у зв`язку із запровадженням мораторію на проведення фактичних перевірок відповідно до п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, контролюючим органом призупинено проведення фактичної перевірки з 18.03.2020.

У подальшому 09.02.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області видано направлення на перевірку №615 та №616, згідно яких ГУ ДПС у Запорізькій області проводить (продовжує) з 09.02.2021 фактичну перевірку ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» тривалістю 3 доби. У направленнях на перевірку в якості підстав зазначено, крім іншого, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, Закон №481/95-ВР, наказ ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 №779 «Про проведення фактичної перевірки», п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено Акт про результати фактичної перевірки від №1064/08/01/09/30546153 від 12.02.2021, яким встановлено, крім іншого, що в період з 01.07.2019 по 20.01.2020 (період відсутності відповідної ліцензії) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 52, ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» здійснювало роздрібну торгівлю пальним без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР.

Позивач подав заперечення на Акт про результати фактичної перевірки від №1064/08/01/09/30546153 від 12.02.2021, у яких, крім іншого вказував на порушення порядку проведення фактичної перевірки, зазначаючи про відсутність підстав для її проведення з огляду на запроваджений ПК України мораторій до завершення дії карантину.

За результатами розгляду заперечень контролюючий орган визнав висновки Акта перевірки правомірними та залишив їх без змін.

На підставі висновків Акту про результати фактичної перевірки від №1064/08/01/09/30546153 від 12.02.2021 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.03.2021 №2, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР в розмірі 250 000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 17.03.2021 №2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

За положеннями пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 533-IX, який набрав чинності з 18.03.2020, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 52-2 такого змісту: «Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року.

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом».

У подальшому, абзац 3 даної норми щодо тимчасового зупинення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, був змінений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13 травня 2020 року № 591-IX (набрав чинності з 29.05.2020), в результаті чого став абзацом 9 п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України та був викладений в такій редакції: «Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом».

На час завершення контролюючим органом фактичної перевірки позивача та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення редакція абзацу 9 п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України залишилась незмінною.

Таким чином, положеннями ПК України з 18.03.2020 запроваджено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, та визначено, що документальні та фактичні перевірки, які були розпочаті до дати запровадження мораторію та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

За змістом наказу від 11.03.2020 №779 фактична перевірка позивача була призначена з 11.03.2020 тривалістю 10 діб, тобто така перевірка була розпочата до 18.03.2020, а строк її завершення припав на період після введення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок, отже така фактична перевірка підлягала зупиненню на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), що не вимагало прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на усій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

У подальшому, строк карантину продовжувався, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20.05.2020 №392 (зі змінами) на період з 22.05.2020 до 31.07.2020, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 № 641 (зі змінами) на період з 01.08.2020 по 19.12.2020, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 на період з 19.12.2020 по 28.02.2021.

Таким чином, на дату відновлення відповідачем фактичної перевірки позивача (направлення на перевірку видані 09.02.2021) дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), не завершилась, а тому підстави для продовження фактичної перевірки були відсутні.

При цьому суд відхиляє посилання контролюючого органу на Постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», як на підставу для продовження фактичної перевірки позивача, з таких підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, крім іншого, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними.

Згідно з абзацом 1 вказаної Постанови, вона прийнята на підставі пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 909-IX, яким передбачено, що «У період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надати право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи».

Суд звертає увагу, що Закон № 909-IX, яким Кабінету Міністрів України надано право скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, має назву «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», тобто, виходячи з його назви та мети прийняття, він без посередньо стосується бюджетних правовідносин у бюджетному періоді 2020 року.

При цьому, згідно положень Бюджетного кодексу України, закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду (п.24 ч.1 ст.1 Бюджетного кодексу України).

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року (ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України).

Отже дія закону про Державний бюджет України закінчується із закінченням відповідного бюджетного періоду 31 грудня того ж року, а його положення не можуть бути реалізовані у наступному бюджетному періоді.

Крім того, відповідно до п.2.1 ст.2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Згідно з п. 5.2 ст.5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу..

Відповідно до п.7.3 ст.7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що делеговані Законом №909-IX Кабінету Міністрів України повноваження скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, не могли стосуватись питання відновлення проведення податкових перевірок, або скорочення строку дії обмежень, встановлених п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, оскільки відповідні зміни до Податкового кодексу України не вносились.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84. 91, 104 Конституції України (щодо повноважності Верховної Ради України) Верховна Рада України визначена в статті 75 Конституції України парламентом - єдиним органом законодавчої влади в Україні. Як орган державної влади Верховна Рада України є колегіальним органом, який складають чотириста п`ятдесят народних депутатів України. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України на засіданнях Верховної Ради України під час її сесій. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України (ст.8).

Виходячи з наведеного та визначених в частині 3 статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, в даному випадку підлягають застосуванню положення Податкового кодексу України, які є чинним, та які мають вищу юридичну силу.

Таким чином судом встановлено, що контролюючий орган безпідставно провів фактичну перевірку позивача, розпочату до 18.03.2020, всупереч положенням п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині мораторію на проведення фактичних перевірок, які були розпочаті до 18.03.2020 та не були завершеними, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

У постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Аналізуючи зміст норм податкового законодавства Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №260/571/19, від 20.10.2021 у справі №815/94/16, від 21.10.2021 у справі № 600/2340/20-а тощо.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 640/6511/19 вищенаведені висновки також застосовано у правовідносинах щодо наслідків протиправно проведеної фактичної перевірки.

Отже, зміст висновків Верховного Суду, викладених у наведених постановах, свідчить про те, що, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що контролюючим органом безпідставно завершено фактичну перевірку позивача, розпочату до 18.03.2020 та не завершену до введення ПК України мораторію на проведення деяких видів перевірок до завершення дії карантину, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, що є достатніми підставами для висновку про протиправність такого податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог Закону №481/95-ВР, як підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.03.2021 №2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів наявність підстав для відновлення проведення фактичної перевірки позивача, що має наслідком висновок про те, що у спірних правовідносинах контролюючий орган допустив порушення положень Податкового кодексу України щодо заборони на проведення розпочатої, але не завершеної до 18.03.2020 фактичної перевірки до завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Враховуючи конкретні обставини даної справи, в межах заявлених позивачем аргументів, з урахуванням наданих сторонами письмових доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до адміністративного суду з даним позовом сума судового збору становить 3 750,00 грн, яка у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 березня 2021 року №2, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариство «БІАС» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 750,00 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз», місцезнаходження: 69032, м.Запоріжжя, вул.Південне Шосе, 52; .

Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Повне судове рішення складено 11.11.2021

Суддя М.О. Семененко