Справа № 260/4470/20
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 260/4470/20

адміністративне провадження № К/9901/26548/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року (головуючого судді-Хобор Р.Б., суддів: Сеника Р.П., Шинкар Т.І.)

І. СУТЬ СПОРУ

1. У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду із позовом до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі-відповідач, Рахівська РДА), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Рахівської РДА Закарпатської області, яка полягає у не здійсненні поновлення ОСОБА_1 на роботі та невиконанні рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 260/431/20 в частині поновлення на роботі;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 260/431/20 з 23 жовтня 2020 року до дня поновлення на роботі;

- стягнути з Рахівської РДА на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

1.1. Позивачка вважає, що протиправна бездіяльність відповідача (не виконання рішення про поновленням на роботі) порушило її право на працю, завдало моральної шкоди, внаслідок чого наявні правові підстави, згідно із статтею 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання цього рішення.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 260/431/20 в порядку негайного виконання ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 12 березня 2020 року.

3. 10 листопада 2020 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про виконання вказаного судового рішення в добровільному порядку.

4. Внаслідок відсутності в штатному розписі посади начальника Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, на якій поновлено позивачку, рішення суду виконано не було.

5. 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

6. 16 листопада 2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №63633944 з виконання виконавчого листа №260/431/20, виданого 26 жовтня 2020 року Закарпатським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 13 лютого 2020 року.

7. 19 листопада 2020 року відповідач отримав вказану постанову про відкриття виконавчого провадження.

8. 23 листопада 2020 року державний виконавець виніс постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою зобов`язав відповідача поновити позивача на роботі не з 13 лютого, а з 12 березня 2020 року.

9. 24 листопада 2020 року державний виконавець надіслав боржнику вимогу про поновлення стягувача на роботі з 12 березня 2020 року.

10. Внаслідок не виконання без поважних причин відповідачем рішення суду, 09 грудня 2020 року державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу на боржника.

11. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення на роботі та невиконання рішення суду, позивачка звернулась до суду.

12. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року задоволено клопотання відповідача, закрито провадження у справі №260/4470/20 в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, яка полягає у не поновленні ОСОБА_1 на роботі та невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі №260/431/20 в частині поновлення на роботі. В іншій частині позовних вимог судовий розгляд було продовжено.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

14. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що суд не може зобов`язати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

15. Щодо наявності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, суд першої інстанції вказав про наявність обставини, що істотно ускладнювала належне виконання судового рішення, а саме - відсутність в штатному розписі посади начальника Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, на якій поновлено позивачку. Із заявою до суду про зміну способу і порядку виконання рішення суду може звернутись стягувач чи виконавець, враховуючи, що відповідач у цьому виконавчому провадженні є боржником, а тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є передчасними. Також заявлена позовна вимога виключає можливість в межах вказаного спору встановити кількість фактичних днів затримки виконання зазначеного судового рішення, внаслідок відсутності факту поновлення працівника.

16. Щодо моральної шкоди суд першої інстанції зазначив про недоведеність позивачкою факту, що оскаржуваними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду.

17. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

17.1. Стягнуто з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 за період з 23 жовтня 2020 року по 18 травня 2021 року в сумі 83965,44 грн.

17.2. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

18. Приймаючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, встановивши поновлення ОСОБА_1 на роботі з 18 травня 2021 року, дійшов висновку про затримку виконання відповідачем рішення суду. А тому вказав про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника за спірний період.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)

19. Не погодившись із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, ОСОБА_1 через представника звернулась зі скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

20. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою на підставі пунктів 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу).

21. Також вказаною ухвалою суд касаційної інстанції відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №260/4470/20 до закінчення касаційного перегляду у Верховному Суді.

22. На думку представника ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №816/1895/18.

23. На думку представника скаржниці, апеляційний суд неправильно встановив кінцеву дату затримки виконання судового рішення - не з 17 травня 2021 року, а з 19 травня 2021 року - оскільки позивачці доступ до роботи надано саме з 19 травня 2021 року. Також суд неправильно обрахував кількість робочих днів затримки виконання рішення.

24. У касаційній скарзі вказано, що суд апеляційної інстанції, всупереч частини четвертої статті 78 КАС України, не врахував встановлений в рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі №260/431/20 розмір середньої заробітної плати позивачки та не дослідив довідку Управління соціального захисту населення Рахівської РДА про заробітну плату позивача, в якій вказано розмір зарплати позивачки за два повні календарні місяці перед звільненням.

25. Також у скарзі наголошено, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що порушення трудових прав завжди завдає моральної шкоди працівнику. Відшкодування шкоди, зокрема, і моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Загальні підходи до відшкоування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17.

26. Відповідачем не було подано відзиву на касаційну скаргу.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

27. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

29. Згідно з частинами другою-третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

30. Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

31. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

32. Згідно із частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

33. Частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

34. Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

35. Для обчислення середньої заробітної плати у випадку затримки виконання рішення суду застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N100 (далі - Порядок №100).

36. Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №100 передбачено, що у всіх випадках, окрім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

37. Згідно із пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

38. Пунктом 4 Порядку №100 визначено виплати, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

39. Представник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу у цій справі у липні 2021 року.

40. Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

41. Враховуючи вимоги та обґрунтування касаційної скарги, перегляд оскаржуваного судового рішення буде здійснюватися Верховним Судом в межах касаційної скарги.

42. Предметом спору у даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

43. За чинним законодавством рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

44. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

45. Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

46. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

47. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

48. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

49. Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

50. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

51. Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року в справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року в справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року в справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року в справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року в справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року в справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року в справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року в справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року в справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року в справі №826/11861/17, від 11 червня 2020 року у справі №816/1895/18, від 24 червня 2021 року в справі №640/15058/19 та від 20 липня 2021 року в справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №640/19103/19.

52. Відповідно до вимог частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

53. Враховуючи закриття провадження у цій справі в частині протиправної бездіяльності відповідача, суд апеляційної інстанції здійснював розгляд справи в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та стягнення моральної шкоди.

54. Верховний Суд зазначає, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року не відповідає вимогам визначеним статтею 242 КАС України з огляду на наступне.

55. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 розпорядженням Голови Рахівської районної державної адміністрації №24-р від 18 травня 2021 поновлено на посаді начальника Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 12 березня 2020 року відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі №260/431/20.

56. Отже, з 23 жовтня 2021 року до 17 травня 2021 року тривав період невиконання судового рішення.

57. При ухваленні оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції встановив 116 робочих днів затримки виконання судового рішення та визначив середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 723,84 грн за один день відповідно до довідки Рахівської районної державної адміністрації №316/01-20 від 04 лютого 2021 року.

58. Проте, вказаний висновок суду апеляційної інстанції є передчасним з огляду на наступне.

59. Порядком №100 визначено процедуру здійснення обчислення середнього заробітку у разі затримки виконання судового рішення. В даному випадку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

60. Суд апеляційної інстанції, здійснюючи розрахунок середнього заробітку, використовував копію довідки №316/01, яка видана начальником Рахівської районної державної адміністрації 04 лютого 2021 року. Однак, матеріали справи містять копію довідки №730/01-20, видану начальником Рахівської районної державної адміністрації 04 грудня 2020 року, згідно з якою розмір заробітної плати ОСОБА_1 за останні два календарні місяці роботи відрізняється від вказаного у довідці №316/01 від 04 лютого 2021 року.

61. Також при здійсненні розрахунку кількості робочих днів за період невиконання судового рішення, суд апеляційної інстанції не керувався листом Міністерства соціальної політики України від 29 липня 2019 року №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» та листом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12 серпня 2020 року № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік», що призвело до неправильного визначення кількості робочих днів.

62. Доводи скаржниці щодо неправильного визначення судом апеляційної інстанції кінцевої дати затримки виконання рішення суду є необґрунтованими. Враховуючи правовий висновок Верховного Суду щодо застосування статті 236 КЗпП України, викладений у постанові від 11 червня 2020 року у справі №816/1895/18, період затримки вираховується до дати видання роботодавцем наказу про поновлення, а не до часу фактичного допуску працівника до роботи.

63. Також є безпідставними доводи представника ОСОБА_1 стосовно встановлення розміру середнього заробітку позивачки за один робочий день у справі №260/431/20 та необхідності, відповідно до статті 78 КАС України, застосувати встановлений розмір середнього заробітку до спірних правовідносин. У справі №260/431/20 середній заробіток розраховувався для виплати позивачці за кожен день вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення. У справі, що розглядається предметом розгляду є середній заробіток за час невиконання судового рішення, що потребує окремого обчислення.

64. Пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

65. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

66. При новому розгляді спору суду необхідно забезпечити рівність прав учасників судового процесу та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 356 КАС України, Верховний Суд

VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ

67. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2021 року при відкритті касаційного провадження було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги у справі № 260/4470/20 до закінчення касаційного перегляду у Верховному Суді. Ставка судового збору за подання касаційної скарги у цій справі складає 1681,60 грн. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зі скаржниці судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року скасувати, справу № 260/4470/20 направити на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп. за подання касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №260/4470/20.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді О.В. Калашнікова

М.В. Білак

Н.М. Мартинюк