Справа № 522/19755/21
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/445/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження іноземця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення про примусове повернення №308 до країни походження громадянина Республіки Кот-Д ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що необгурнтоване рішення може постаивти під загрозу життя або свободу заявника, піддіти його ризику застосування катувань, інших видів жорстокого або таких, що принижують гідність, поводження чи покарання.

До суду 21.10.2021 року надійшов відзив ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивовано тим, що позивач вчинив порушення правил перебування на території України та знаходиться на території України без законних підстав, тому має бути повернутий в країну походження. Спроб легалізувати своє становище не вчиняв.

Сторони по справі до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи. Дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Кот-Д ОСОБА_2 прибув на територію України 31.05.2019 року легально на підставі національного паспорту № 18AR59848 ( терміном дії з 09.08.2018 року по 08.08.2023) по одноразовій візі типу « С» серії НОМЕР_1 ( туристична), авіасполученням ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин Республіки Кот-Д ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

10.09.2020 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області складено висновок про відмову громадянину Республіки Кот-Д ОСОБА_2 у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

10.09.2020 року наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №173 громадянину Республіки Кот-Д ОСОБА_2 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до аб.5 ч.1 ст. 6 ЗУ « Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», пункту 6.5 розділу VI Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визначення особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту затверджених наказом МВС України від 07.09.2011 року № 649, як особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 та 13 статті 1 цього Закону, відсутні.

Громадянин Республіки Кот-Д ОСОБА_2 оскаржив даний наказ до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року по справі № 420/9162/20, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

05.10.2021 року працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області спільно зі співробітниками Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області, УСБУ виявлено громадянина Республіки Кот-Д ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773- VI, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом міністрів України.

Відомості про те, що громадянин Республіки Кот-Д ОСОБА_2 звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні з 18.08.2020 року не містять, спроб легалізації свого становища не вчиняв.

За порушення ч.1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, 05.10.2021 року стосовно громадянина Республіки Кот-Д ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №006221 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 05.10.2021 року ПН МОД № 006284 притягнуто до адміністративної відповідальності, стягнуто штраф в розмірі 1700 грн.

Головним управлінням державної міграційної служби України в Одеській області 05.10.2021 року прийнято рішення №308 про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Кот-Д ОСОБА_2 та зобов`язано покинути територію України у термін до 03.11.2021 року.

За нормою п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно ст. 23 ЦПК України нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

-де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

-де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

-де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

-де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Конвенцією про статус біженців 1951 року і Протоколом 1967 року визначено, що поняття «біженець» включає в себе чотири основні підстави, за наявності яких особі може бути надано статус біженця: 1)знаходження особи за межами країни своєї національної належності або, якщо особа не має визначеного громадянства, за межами країни свого колишнього місця проживання; 2)наявність ґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань; 3)побоювання стати жертвою переслідування повинно бути пов`язане з ознаками, які вказані в Конвенції про статус біженців, а саме: а) расової належності; б) релігії; в) національності (громадянства); г) належності до певної соціальної групи; д) політичних поглядів; 4) неможливістю або небажанням особи користуватися захистом країни походження наслідок таких побоювань.

Як вбачається з матеріалів справи, на час винесення спірного рішення позивачем не було надано доказів та не було наведено наявності обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлювали примусове видворення за межі України.

Небгрунтованими є посилання позивача на те, що повернення в країну походження ставить під загрозу життя або свободу заявника, ризик застосування катувань, інших видів жорстокого поводження або таких, що принижують гідність покарань.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позивачем не надано до суду доказів та обгрунтованих обставин на підтвердження правової позиції, зазначеної в позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 74, 77, 90, 91, 268-271, 288 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження іноземця, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 10.11.2021 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

10.11.21