Справа № 420/16353/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
12 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання 25 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №420/16353/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України про визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України (військова частини НОМЕР_1 ) щодо не проведення 21.05.2019 року остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільнення з військової служби у розмірі 83625,23 гривень; визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України щодо утримання з індексації грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб у сумі 15052,54 гривень; зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України виплатити компенсацію податку на доходи фізичних осіб у сумі 15052,54 гривень; зобов`язання Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2019 року по 31.08.2021 року у сумі 367437,75 гривень.

10 листопада 2021 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від 25 прикордонного загону Державної прикордонної служби України області надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду (вх.№62565/21).

В обґрунтування вищевказаного клопотання 25 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України зазначено, що ОСОБА_1 було пропущено встановлений законодавством місячний строк звернення до суду з позовною заявою.

Розглянувши клопотання 25 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу у застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині 2 статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

У свою чергу, відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Також, у Рішенні Конституційного Суду України №8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року, у справі щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині 2 статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України №8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, у тому числі військовій службі, є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Отже, в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір у частині позовних вимог щодо одноразової грошової допомоги при звільненні охоплюється застосованим у частині 2 статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».

Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року по справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року по справі №807/363/18, від 25 квітня 2019 року по справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року по справі №820/4748/17, від 22 травня 2020 року по справі №808/3200/17 та інших.

Суд зауважує, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 було здійснено 31.08.2021 року, у свою чергу, до Одеського окружного адміністративного суду позивач звернувся 08.09.2021 року, тобто, у встановлений законодавством строк.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії. Щодо посилань відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду по справі №755/10947/17 від 30 січня 2019 року, суд зауважує, що обставини даної справи не є тотожними, а тому, підстави для врахування вказаних висновків відсутні.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання 25 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (67700, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової Слави 14, ) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ярослава БАЛАН