Справа № 161/15970/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 161/15970/21 пров. № А/857/16532/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року (головуючої судді Крупінської С.С. ухвалене у відкритому судовому засіданні о 17 год. 32 хв. в м. Луцьк) у справі №161/15970/21 провадження №2-а/161/330/21 за позовом 6 прикордонного закону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

6 прикордонного закону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України 07.09.2021 звернувся в суд з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 в якому просить прийняти рішення про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

20.10.2021 до апеляційного суду від 6 прикордонного закону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшли документи із долученими листами від Управління ДМС України у Волинській області, копія листа Волинського окружного адміністративного суду та ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №141/9610/21.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Гандзюлевич Я.А. апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 13.03.2021 о 03:35 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виявлений та затриманий а ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Піща» відділу прикордонної служби «Світязь» 6 прикордонного загону, за незаконне перетинання прикордонного загону за незаконне перетинання державного кордону, поза пунктами пропуску, з Республіки Білорусь в Україну на напрямку прикордонного знаку №0164 територія Шацької ОТГ.

14.03.2021 ОСОБА_1 звернувся з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області справа №170/194/21 від 16.03.2021, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

15.03.2021 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/4659/21 громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 затримано строком на 6 (шість) місяців з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, та продовжено строк до 13.09.2021 року та 08.06.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2021 у справі №161/4659/21 - без змін.

03.09.2021 отримано інформацію від УДМС України у Волинській області про те, що за результатами розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про що останньому 02.09.2021 вручено під особистий підпис повідомлення.

Строк затримання ОСОБА_1 та перебування у Волинському ПТПІ закінчується 13.09.2021, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов прийшов до висновку, що на даний час громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у процедурі прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні у відповідності до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», і дане рішення не набрало законної сили.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частин 1, 2 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частинами 11-12 статті 289 КАС України передбачено, що затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Пунктом 4 Розділу ІІ Інструкції про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та взаємодії з територіальними органами Державної міграційної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, затвердженої наказом МВС від 10.08.2016 № 772, встановлено, що в разі звернення за захистом затриманими особами, які тримаються у місцях тимчасового тримання затриманих осіб Державної прикордонної служби України відповідні посадові особи забезпечують подання до адміністративного суду за місцезнаходженням органу охорони державного кордону у визначений законодавством України строк позов про затримання іноземця та особи без громадянства до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, відповідно до частини другої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції враховує, що 14.03.2021 відповідач звернувся з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Управління Державної міграційної служби України у Волинській області повідомило у листі №21/11057 від 18.10.2021, що за результатами розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 . Державною міграційною службою прийнято рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про що останньому 02.09.2021 вручено під особистий підпис повідомлення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №140/9610/21 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Отже з урахуванням наведеного, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у процедурі оскарження рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту подавши позовну заяву до суду, а станом на 03.11.2021 не прийнято рішення, 10.09.2021 у справі №140/9610/21 відкрито спрощене позовне провадження, відповідно рішення Державної міграційної служби України, не набрало законної сили, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, який не спростовано доводами апеляційної скарги, про наявність підстав для продовження строку затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини у справах щодо питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Поняття адміністративної справи незначної складності (малозначної справи) міститься у пункті 20 частини першої статті 4 КАС України, відповідно до якого адміністративною справою незначної складності є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин. Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ цієї категорії, який, втім, не є вичерпним. Згідно пункту 11 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, відповідно рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 289, 308, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року у справі №161/15970/21 провадження №2-а/161/330/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 08.11.2021