Справа № 380/1486/20
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року

справа №380/1486/20

провадження № П/380/1051/21

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Середа О.-В.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання дій протиправними, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , місце перебування: АДРЕСА_1) (далі - позивач, ОСОБА_1) з позовною заявою до Львівської митниці ДФС України (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) (далі - відповідач, Львівська митниця), в якій, з урахуванням заяви від 20.07.2020 про збільшення позовних вимог, просив суд:

- визнати дії Державної фіскальної служби України Львівської митниці ДФС при митному оформленні товару, перекладання на декларанта витрат за інфраструктуру митного поста (оплата за стоянку в зоні митного контролю), складанні протоколу про порушення митних правил №3336/20900/19 від 22.08.2019, розгляді справи при порушенні митних правил 17.09.2019 у Львівській митниці ДФС/складенні постанови про порушення митних правил №336/20900/19 від 17.09.2019, поданні до примусового виконання постанови від 17.09.2019 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області у час розгляду адміністративного позову про скасування постанови про порушення митних правил №3336/20900/19 від 17.09.2019 у Галицькому районному суді м. Львова - протиправними;

- прийняти рішення, яким зобов`язати Львівську митницю ДФС відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду в розмірі 16527,25 євро та 1350,00 грн., яка складається з заявленої у позовній заяві суми: 9566 грн., а саме 295,56 євро, що є еквівалентом 8216 грн., за квиток на літак на ім`я ОСОБА_2, і 1350,00 грн. за оплату стоянки в ЗМК та з заявленої суми у заяві про збільшення позовних вимог від 20.07.2020/розрахунок додаткової матеріальної шкоди від 20.07.2020 16231,69 євро;

- прийняти рішення яким зобов`язати Львівську митницю ДФС відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду в розмірі - 2000 (дві тисячі) євро.

Підставою цього позову зазначено протиправність дій відповідача, які ним допущені при митному оформленні товару, складанні протоколу про порушення митних правил, розгляді справи при порушенні митних правил, поданні постанови №3336/20900/19 по справі про порушення митних правил Головному територіальному управлінню юстиції у Львівській області до виконання. Оскільки такі дії на думку позивача порушили його права, завдали йому шкоди як моральної так і матеріальної, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 09.09.2020 Львівський окружний адміністративний суд закрив провадження у справі та роз`яснив позивачу, що розгляд цієї справи належить до компетенції суду загальної юрисдикції.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 22.12.2020 скасував ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі №380/1486/20, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 справу передано для розгляду головуючому судді Кузану Р.І.

Ухвалою від 28.01.2021 справу №380/1486/20 прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» (далі - ТзОВ «Верболіз»), яке було декларантом при митному оформленні ввезених на митну територію України товарів та обладнання, а саме: 1) «Механічна навісна сівалка…», 2) «Бігбеги/Мішки з полімерів етилену…», 3) «Редуктор для коліс для телескопічного колісного навантажувача для нерівної місцевості марки Merlo, у розібраному вигляді…». Відповідні митні декларації були скеровані декларантом на адресу митниці в електронному вигляді. Проте, митним органом надіслано декларанту повідомлення про необхідність надання оригіналів документів, а в подальшому повідомлення про відмову в митному оформленні товару та картки відмови в прийнятті митних декларацій. Як причину відмови в прийнятті митної декларації вказано «Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з відсутністю вантажу в ЗМК, неподання документів необхідних для виконання митних формальностей, також у зв`язку з невірно зазначеним документом в графі 40 ЕМД. Порушено вимоги ст..200, 247, 257, 266 Митного кодексу України…». При цьому, в телефонній розмові інспектор митниці відмовився повідомити позивачу причину щодо невірно зазначеного документа в графі 40 ЕМК.

З метою завершення митного оформлення, позивач змушений був кілька разів їздити власним автомобілем до митного відділу «Стрий» митного поста «Південний» та доставив імпортований товар в зону митного контролю. Відповідачем було відмовлено в прийнятті документів про підтвердження митної вартості та коду імпортованого товару у паперовому вигляді та, всупереч нормам Митного кодексу України, заявлено вимогу подати такі документи в електронному вигляді. При цьому, митний інспектор необґрунтовано вимагала подати додаткові документи, які не є необхідними для підтвердження ціни імпортованого товару та перевірки класифікації такого товару.

Позивач також стверджує, що відповідачем порушено встановлений Митним кодексом України строк митного оформлення товару, а вимоги про надання додаткових документів не можуть обґрунтовувати правомірність перевищення часу на виконання відповідних митних формальностей «протягом чотирьох робочих годин».

Крім цього, відповідачем протиправно покладено на позивача витрати за стоянку його автомобіля в зоні митного контролю, оскільки відповідно до норм Митного кодексу України митне оформлення товару є безкоштовним.

Позивач також зазначає, що посадовими особами відповідача протиправно було складено відносно позивача протокол про порушення митних правил та прийнято постанову у справі про порушення митних правил, якою на позивача накладено адміністративне стягнення в сумі 17000 грн. Протиправність таких дій та постанови відповідача підтверджується рішенням Галицького районного суду від 02.12.2019 у справі №461/7227/19, яким скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС від 17.09.2019 у справі про порушення митних правил №3336/20900/19 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.469 Митного кодексу України та закрито справу про порушення митних правил.

В результаті таких протиправних дій відповідача позивач поніс непередбачувані матеріальні витрати, зокрема: кілька разів їздив власним автомобілем до митниці; дружина позивача, яка прибула в Україну для спільного відпочинку з позивачем, змушена була повертатись до Німеччини літаком, оскільки митне оформлення товару значно затягнулось; безпідставно сплачено вартість за стоянку автомобіля в зоні митного контролю. Через необґрунтоване затягування відповідачем проведення митних формальностей та необхідність завершення митного оформлення імпортованого товару позивач втрачав заробіток, оскільки в цей час не міг виконувати свої повноваження, як власник підприємств в Україні та Німеччині. Крім цього, через таке втручання відповідача в особисте життя позивача йому заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 2000 Євро

З цих підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач під час підготовчого провадження подав відзив на позовну заяву та додаткові заперечення щодо позовних вимог. Вказав, що декларантом не було доставлено імпортований товар в зону митного контролю для проведення митного оформлення. Автоматизованою системою управління ризиками за ЕМД, поданими ТзОВ «Верболіз» визначено форми митного контролю за кодами 101-1, 103-1, 105-2, 106-2, 107-3, 108-3, 117-2, серед яких зокрема і «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», «витребування документів, які підтверджують коди товарів згідно з УКТ ЗЕД». По митних деклараціях ТзОВ «Верболіз» відповідачем складені картки відмови у прийнятті митних декларацій, які декларантом не оскаржувались, то скеровано повідомлення про необхідність подання додаткових документів. Після подання декларантом витребуваних митним органом документів митне оформлення товару 1) «Механічна навісна сівалка…», 2) «Бігбеги/Мішки з полімерів етилену…», 3) «Редуктор для коліс для телескопічного колісного навантажувача для нерівної місцевості марки Merlo, у розібраному вигляді…» було завершено 21.08.2019 та 22.08.2019 відповідно. Тому, відповідач вважає, що твердження позивача про протиправність дій митниці під час митного оформлення імпортованого товару непідтверджені належними та допустимими доказами.

Крім цього відповідач вказує, що посадовими особами митниці під час митного оформлення товару було виявлено порушення позивачем митних правил, а саме: при розміщенні за заявою керівника ТзОВ «Верболіз» товару «Редуктор для коліс для телескопічного колісного навантажувача для нерівної місцевості марки Merlo, у розібраному вигляді…» на складі тимчасового зберігання, позивач самовільно покинув зону митного контролю з вантажем, що знаходився під митним контролем. Тому було складено протокол та розпочато провадження у справі про порушення митних правил, як цього вимагають норми Митного кодексу України. За результатами розгляду справи про порушення митних правил уповноваженою особою митниці винесено відповідну постанову в порядку та строки, визначені Митним кодексом України. Тому, відповідач вважає, що провадження у справі про порушення митних правил здійснювалось в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідач також вважає, що позивачем не обґрунтовано заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалами від 03.03.2021 суд замінив відповідача на належного - Галицьку митницю Держмитслужби, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Ухвалою судового засідання від 24.05.2021 суд залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області (далі - третя особа).

Третя особа проти задоволення позовних вимог заперечила. Подала відзив на позовну заяву. Вказала, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Обов`язковою умовою для відшкодування шкоди, завданої посадовою чи службовою особою державного органу є визнання дій (бездіяльності) такої особи протиправними. На момент розгляду цієї справи дії чи бездіяльність державного органу не визнані незаконними, а в позовних вимогах позивач лише просить визнати протиправними дії Львівської митниці. При цьому, заявлені вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди не відповідають критеріям розумності та справедливості. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивачем подано відповідь на відзиви відповідача та третьої особи, а також додаткові пояснення по суті позовних вимог.

У зв`язку з проведенням реорганізації Галицької митниці Держмитслужби України суд ухвалою від 20.09.2021 провів заміну відповідача на належного - Львівську митницю.

Зі змісту позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, письмових пояснень позивача, а також заперечень відповідача суд встановив, що спірні між сторонами правовідносини виникли у зв`язку з проведенням митного оформлення імпортованого ТзОВ «Верболіз» на митну територію України товару та обладнання, а саме: 1) «Механічна навісна сівалка…», 2) «Бігбеги/Мішки з полімерів етилену…», 3) «Редуктор для коліс для телескопічного колісного навантажувача для нерівної місцевості марки Merlo, у розібраному вигляді…». При цьому, у таких правовідносинах декларантом виступало саме ТзОВ «Верболіз», а позивач діяв лише як власник та директор декларанта від його імені та в його інтересах.

Такого висновку суд дійшов аналізуючи зміст позовних вимог. Описова частина позовної заяви стосується обставин проведення митного оформлення імпортованого ТзОВ «Верболіз» товару. При цьому, позивач просить визнати протиправними дії Львівської митниці при:

1) митному оформленні товару;

2) перекладанні на декларанта витрат за інфраструктуру митного поста (оплата за стоянку в зоні митного контролю);

3) складанні протоколу про порушення митних правил №3336/20900/19 від 22.08.2019;

4) розгляді справи при порушенні митних правил 17.09.2019 у Львівській митниці ДФС/складенні постанови про порушення митних правил №336/20900/19 від 17.09.2019;

5) поданні до примусового виконання постанови від 17.09.2019 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області у час розгляду адміністративного позову про скасування постанови про порушення митних правил №3336/20900/19 від 17.09.2019 у Галицькому районному суді м. Львова.

Саме з такими протиправними діями відповідача ОСОБА_1 пов`язує заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. Вимога про стягнення такої шкоди є похідною від першої позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними. При цьому, розмір матеріальної шкоди позивач обґрунтовує затратами на користування транспортним засобом, який ним використовувався для поїздок при митному оформленні товару; вартістю його робочого часу; витратами для поїздок, які виниклу у зв`язку з протиправними діями митниці при митному оформленні товару, а також втраченим заробітком позивача.

У зв`язку з цим суд, відповідно до вимог ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, з власної ініціативи поставив на обговорення та вирішення питання щодо заміни позивача у справі на належного - ТзОВ «Верболіз».

Позивач проти заміни його на ТзОВ «Верболіз» заперечив. В письмових поясненнях від 12.08.2021 (т.3 а.с.93-96) вказав, що саме він є належним позивачем у справі, оскільки при митному оформленні товару для декларанта ТзОВ «Верболіз» ОСОБА_1 виконував функції керівника. Проведення митного оформлення було завданням, яке на той час йому потрібно було виконати. Підставою для подання позовної заяви було порушення відповідачем прав людини, гідності і втручання в особисте, сімейне життя позивача. Права людини закріплені Конституцією України є невідчужуваними та непорушними. Якщо позивач виконує функції директора, його права не переходять до ТзОВ «Верболіз». Відповідачем порушено його особисті права, а тому єдиний позивач, хто може подати позовну заяву щодо порушення прав людини і сформулювати позовні вимоги є ОСОБА_1.

ТзОВ «Верболіз» не подано заяви про вступ у справу третьою особою з самостійними вимогами відповідно до ч.2 ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому, суд розглянув справу за позовними вимогами, викладеними в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, з визначеними у них сторонами.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та письмових поясненнях у справі. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях на позов. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

14.08.2019 до митного оформлення декларантом ТзОВ «Верболіз» подано ЕМД № UA209120/2019/022190 без пред`явлення вантажу у зону митного контролю. Декларанту надіслано картку відмови № UА209120/2019/00146 в оформленні ЕМД з вимогою про необхідність пред`явити вантаж у зону митного контролю ВМО «Стрий» м/п «Південний» Львівської митниці ДФС.

15.08.2019 о 14:09 ТзОВ «Верболіз» повторно подано ЕМД № UА209120/2019/02225З без пред`явлення вантажу у зону митного контролю. Митним органом надіслано декларанту картку відмови № UA209120/2019/00149 в оформленні ЕМД з вимогою про необхідність пред`явити вантаж у зону митного контролю, а також подати митну декларацію відповідно до товаросупровідних документів. Цього ж дня о 15:50 ТзОВ «Верболіз» подано ЕМД № UА209120/2019/022287. Відповідачем о 15:56 направлено повідомлення декларанту про необхідність надання додаткових документів, та о 16:29 надіслано картку відмови № UA209120/2019/00150 в оформленні ЕМД.

Декларанту роз`яснювалось право оскаржити рішення та дії митного органу про відмову у прийнятті митної декларації чи митному оформленні товару.

З пояснень позивача суд встановив, що ТзОВ «Верболіз» не оскаржувало вказані картки відмови у прийнятті митних декларацій.

16.08.2019 ТзОВ «Верболіз» подано ЕМД № UA209120/2019/022308 з товарами 1. «Механічна навісна сівалка....», 2. «Мішки з полімерів етилену» та доставлено вантаж в зону митного контролю. Митним органом надіслано повідомлення декларанту про необхідність надати оригінали документів.

21.08.2019 декларантом було надано додаткові документи та завершено митне оформлення даної МД.

Крім цього, 16.08.2019 ТзОВ «Верболіз» подана ЕМД № UA209120/2019/022320 з товаром «Редуктор для коліс…». Відповідачем надіслано декларанту вимогу щодо надання документів для підтвердження коду товару та сформовано запит у відділ класифікації Львівської митниці для визначення коду товару.

Після отримання відповіді щодо підтвердження коду задекларованого товару відповідачем 22.08.2019 завершено митне оформлення товару «Редуктор для коліс…».

Крім цього, посадовою особою відповідача 22.08.2019 складено відносно позивача протокол про порушення митних правил №3336/20900/19. Підставою для складення такого протоколу зазначено вчинення ОСОБА_1 дій щодо видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, митне оформлення яких не закінчено, зокрема, на думку відповідача, позивач самовільно покинув зону митного контролю та вивіз нерозмитнений вантаж.

17.09.2019 посадовою особою відповідача прийнято постанову у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн.

Не погодившись з таким рішенням відповідача позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.12.2019 у справі №461/7227/19 скасовано постанову від 17.09.2019 у справі про порушення митних правил №3336/20900/19 відносно ОСОБА_1 та закрито справу про порушення митних правил відносно нього.

При цьому суд у цій справі встановив, що фактичні обставини справи не свідчать про те, що позивач здійснив видачу товару, митне оформлення якого не закінчено, без дозволу органу доходів і зборів. Згідно з поясненнями позивача товар перебував в його автомобілі та причепі коли він виїхав із зони митного контролю. Жодних неправомірних операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, позивач не проводив. Таким чином, Галицьким районним судом м.Львова встановлена відсутність діяння у формі видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, митне оформлення яких не закінчено, тобто в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.469 Митного кодексу України.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються наявними у справі доказами.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо позовних вимог суд керувався таким.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача при митному оформленні товару, перекладанні на декларанта витрат за інфраструктуру митного поста (оплата за стоянку в зоні митного контролю).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Статтею 24 Митного кодексу України передбачено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Предметом оскарження є:

1) рішення - окремі акти, якими митні органи або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні;

2) дії - вчинки посадових осіб та інших працівників митних органів, пов`язані з виконанням ними обов`язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України;

3) бездіяльність - невиконання митними органами, їх посадовими особами та іншими працівниками обов`язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України, або неприйняття ними рішень з питань, віднесених до їх повноважень, протягом строку, визначеного законодавством.

Згідно з ч.2 ст.30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що право на оскарження рішень, дій та бездіяльності органу владних повноважень (в даному випадку митниці) має кожна особа (фізична чи юридична). Водночас, така особа при зверненні до суду повинна довести, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідач порушив безпосередньо його права чи інтереси. Тобто, такі порушення повинні бути допущені митним органом при виконанні визначених законодавством завдань та функцій у правовідносинах, які виникли саме з цією особою. Лише в такому випадку митний орган повинен відшкодувати заподіяну шкоду цій особі.

Відповідно до визначень, наведених у ст..4 Митного кодексу України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Як вже зазначалось судом, правовідносини щодо митного оформлення імпортованого за вказаними позивачем в позовній заяві митними деклараціями товару виникли між ТзОВ «Верболіз» та Львівською митницею. Позивач у вказаних правовідносинах діяв від імені та в інтересах ТзОВ «Верболіз».

Позивачем не доведено, що дії відповідача при митному оформленні імпортованих ТзОВ «Верболіз» товарів, зокрема щодо порушення строків проведення такого митного оформлення, витребування додаткових документів та відмова посадових осіб митниці в отриманні документів в паперовому вигляді, порушують права, свободи чи інтереси саме ОСОБА_1, як фізичної особи.

Крім цього, долучений позивачем фіскальний чек про оплату послуг за стоянку автомобіля не підтверджує понесення таких витрат саме позивачем, оскільки такі витрати понесені декларантом, а саме ТзОВ «Верболіз», при митному оформленні товару.

При цьому суд враховує, що ТзОВ «Верболіз» не оскаржувало дій чи бездіяльності Львівської митниці, пов`язаних з митним оформленням товару, а також рішень митного органу про відмову в прийнятті митних декларацій.

Отже, суд дійшов висновку, що дії відповідача при митному оформленні товару та покладенню на декларанта витрат за інфраструктуру митного поста не порушують права та свободи безпосередньо ОСОБА_1, а тому такі права та свободи позивача не підлягають судовому захисту у цій справі.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по складанню протоколу про порушення митних правил №3336/20900/19 від 22.08.2019; розгляді справи при порушенні митних правил 17.09.2019 у Львівській митниці ДФС/складенні постанови про порушення митних правил №336/20900/19 від 17.09.2019; поданні до примусового виконання постанови від 17.09.2019 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області у час розгляду адміністративного позову про скасування постанови про порушення митних правил №3336/20900/19 від 17.09.2019 у Галицькому районному суді м. Львова суд зазначає таке.

Відповідно до ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст.491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил.

Статтею 494 цього Кодексу передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з ст.527 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України (ст.466 Митного кодексу України).

Отже, Митним кодексом України передбачений обов`язок посадових осіб митних органів складати протоколи та порушувати справи про порушення митних правил у разі безпосереднього виявлення фактів порушення митних правил. Водночас, правомірність дій та рішень посадових осіб митних органів при застосуванні стягнень у справах про порушення митних правил досліджується судом чи посадовими особами вищого рівня при розгляді та вирішенні скарг на такі рішення.

Суд зазначає, що дії відповідача по складанню протоколу та розгляду уповноваженими особами справи про порушення митних правил, самі по собі не створюють жодних негативних наслідків для позивача та не порушують його прав, до моменту прийняття постанови у справі про порушення митних правил про притягнення його до відповідальності. Тому, належним способом захисту позивачем порушеного свого права є оскарження такої постанови. При цьому, оскарження такої постанови зупиняє її виконання.

Відповідно до ст. 529 та ст.530 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Суд встановив, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.12.2019 у справі №461/7227/19 скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромного Я.І. від 17.09.2019 у справі про порушення митних правил № 3336/20900/19 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України та справу про порушення митних правил № 3336/20900/19 відносно нього закрито у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Отже, скасування судом постанови та закриття справи про порушення митних правил, на переконання суду, належним чином та повністю відновлює порушені відповідачем права позивача та виключає необхідності повторного визнання протиправними дій по складанню протоколу, прийняттю постанови та направленні такої до виконання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Львівської митниці.

Оскільки позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди є похідними від першої позовної вимоги, то у задоволенні таких позовних вимог також необхідно відмовити.

У зв`язку з тим, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог у цій справі, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи відбувався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 08.11.2021.

Суддя Р.І. Кузан