Справа № 356/263/21
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/263/21
№ провадження 2-а/356/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.21 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

При секретарі Брунько А.В.

За участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відносно нього 23 червня 2021 року інспектором роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП в Київській області лейтенантом поліції Борисенком Павлом В`ячеславовичем було винесено постанову серії ЕАН № 4392803 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. за нібито вчинене адміністративне правопорушення. Так, згідно згаданої вище постанови, 23.06.2021 о 22 годині 18 хвилин позивач зупинив транспортний засіб ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню судом, з наступних підстав. Як стверджує позивач, 23 червня 2021 року близько 20 години 54 хвилини він, керуючи автомобілем «SKANIAG380», д.н.з. НОМЕР_1 і рухаючись по автодорозі Київ-Харків, 88 км, неподалік від с. Козлів був зупинений інспектором роти № 2 Батальйону патрульної поліції Борисенком П.В. ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб із дотриманням вимог ПДР, увімкнувши аварійну сигналізацію на відстані близько 50 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Інспектор почав вимагати у позивача документи на право керування транспортним засобом, на прохання пред`явити службове посвідчення згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» не реагував та продовжував вимагати у нього документи, не називаючи причини зупинки транспортного засобу. З доказами згідно із ст. 251 КУпАП не ознайомив. Близько 22 години 10 хвилин позивач надав документи на транспортний засіб, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія на право керування транспортним засобом. Відносно нього було винесено постанову серії ЕАН № 4392803, у якій вказано, що він нібито зупинив транспортний засіб ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15. 9 «е» Правил дорожнього руху, при цьому, ніяких замірів технічними засобами контролю відстані до автомобіля, яким він керував, не проводилось. Хоча, як вказано у постанові, працівниками поліції проводилась фото-відео-фіксація порушення. Позивач наголошує, що його про застосування засобів фото-відеофіксації, згідно зі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» попереджено не було. Також у постанові вказано, що правопорушення здійснено 23.06.2021 року близько 22 години 18 хвилин, але транспортний засіб було зупинено близько 20 години 54 хвилин того ж дня, що, як стверджує позивач, свідчить про те, що працівники поліції внесли завідомо неправдиві відомості до постанови про адміністративне правопорушення і їх дії були незаконними і такими, що порушують його конституційні права. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4392803 від 23.06.2021 року складена з порушенням ст. 283 КУпАП, тому просить її скасувати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Пояснив суду, що 23.06.2021 року близько 20 години 50 хвилин він був зупинений неподалік села Козлів працівниками поліції, які почали вимагати в нього документи на право керування транспортним засобом. Вони чітко не пояснили причину зупинки та суті скоєння правопорушення. Він одразу зателефонував своєму адвокату, який не приїхав. Потім працівники поліції почали його запитувати, чи не вживав він алкогольні напої чи наркотичні речовини, пройти огляд у встановленому законом порядку йому не пропонували. Ніяких спецзасобів та фізичної сили до нього не застосовували. Через деякий час ОСОБА_1 надав працівникам поліції документи на право керування транспортним засобом, а потім поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4392803, в якому було вказано, що він зупинив свій транспортний засіб ближче 30 метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів. Ніяких замірів відстані від його автомобіля до зупинки не проводилось.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не направив свого представника.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача - УПП в Київській області ДПП поліції просив провести розгляд справи без його участі.

У порядку ст. 162 КАС України представником відповідача - Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, у якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з мотивів того, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з підпунктом е) пункту 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2021 року інспектором роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Борисенком П.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4392803 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн. Суть адміністративного правопорушення: 23.06.2021 року о 22 годині 18 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ScaniaG380», н.з. НОМЕР_1 , автодорога М-03 Київ-Харків 88 км, здійснив зупинку ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних т.з., чим порушив п. 15.9 е) Правил дорожнього руху - порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів (а.с. 6).

Судом оглянуто та досліджено відеозапис з бодікамери, що розміщується на форменому одязі працівника поліції, що долучений до відзиву на позовну заяву та наданий на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи (а.с. 45).

Вказаний вище відеозапис суд оцінює критично в частині підтвердження здійснення позивачем зупинки ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, оскільки наданий відеозапис беззаперечно не спростовує твердження позивача щодо здійснення ним зупинки за 50 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Крім того, суд вважає слушними посилання позивача на те, що час вчинення правопорушення, вказаний в оскаржуваній постанові, не відповідає дійсності. Так, з переглянутого відео чітко вбачається, що транспортний засіб під керуванням позивача працівником поліції був помічений о 20 годині 38 хвилин 23.06.2021 року. З 20 години 40 хвилин 23.06.2021 року розпочалося з`ясування обставин справи.

Разом з тим, у постанові серії ЕАН № 4392803 від 23.06.2021 року при викладенні суті адміністративного правопорушення вказано, що «23.06.2021 року о 22 годині 18 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ScaniaG 380», н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних т.з., чим порушив п. 15.9 е) Правил дорожнього руху». Тобто, фактично з моменту виявлення ймовірного правопорушення (20:38) до моменту його фіксації у постанові як вчиненого о 22:18 пройшов значний проміжок часу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року, який набрав чинності 07.08.2015 року (далі - Закон України «Про Національну поліцію»),поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу приписів статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу приписів ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем достатніми, належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Доводи позивача, викладені у позові, та висновки суду не спростовані відповідачем, хоча у вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пукнтом 3 частини 3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В силу п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як передбачено ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під час судового розгляду справи не було встановлено у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, немає законних підстав для надіслання справи на новий розгляд, тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 30.06.2021 року за подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 454,00 гривні

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 90, 132, 139, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 121, 251-252, 280 КУпАП, ст.ст. 23, 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року, ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII,п.п. 1.9, 15.9 е, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4392803 від 23.06.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Борисенком Павлом В`ячеславовичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик