Справа № 280/3252/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/3252/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року

у справі № 280/3252/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправним відмову Головного УПФУ в Запорізькій області зарахувати їй стаж роботи на посаді члена Запорізького обласного суду період з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1997 року до стажу судді;

- визнати за нею право та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати їй до стажу роботи на посаді судді: 1/2 навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів; працю з 01 серпня 1976 року по 03 квітня 1977 року стажером народного судді; працю народним суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з 04 квітня 1977 року по 24 лютого 1984 року; працю членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1997 року; працю суддею Запорізького обласного суду з 19 червня 1997 року по 05 серпня 2015 року, а усього, станом на 05 серпня 2015 року стаж роботи на посаді судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання складає - 39 років 4 місяця 1 день.

Позові вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача, який виключив зазначені періоди зі стажу роботи позивачки на посаді судді, попри те, що ці періоди обраховувалися (враховувалися) Вищою радою правосуддя при звільненні позивачки та були зазначені в наказі про виключення її зі складу суддів Апеляційного суду Запорізької області. Позивачка зазначає, що судді, призначені чи обрані на посаду судді, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на їх призначення (обрання), у зв`язку з чим вважає, що її загальний стаж роботи суддею складає 39 років 04 місяці 01 день.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зарахування позивачці стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Харківському юридичному інституті (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, період роботи стажером народного судді з 01 серпня 1976 року по 03 квітня 1977 року та період роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1998 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи позивачці на посаді судді половину строку навчання у Харківському юридичному інституті (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, період роботи стажером народного судді з 01 серпня 1976 року по 03 квітня 1977 року та період роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1998 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Скаржник зазначає, що спірні періоди повинні враховуватися до її загального трудового стажу, проте такий стаж не є стажем, що враховується при обчисленні відсоткового показника суддівської винагороди. У відповідності до документів пенсійної справи, стаж роботи позивачки на посаді судді становить 25 років 08 днів. Відповідач вважає, що в даному випадку до стажу роботи на посаді судді повинен враховуватися тільки стаж за переліком посад, що наведений у чинному Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. Є безпідставними висновки суду першої інстанції про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи, визначених в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453 та Закону України «Про статус суддів» від № 2862 від 15.12.1992. У переліку посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, визначених у ст.137 Закону № 1402-VIII, навчання та робота стажером народного судді, членом Запорізького обласного суду не зазначена та не може бути врахована до стажу роботи на посаді судді позивачці.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з визначених вказаною правовою нормою повноважень суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції та доводів і вимог, викладених відповідачем в апеляційній скарзі, питання законності та обґрунтованості рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції в межах цього апеляційного провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16 липня 2015 року №636-VIII, у зв`язку з поданням заяви про відставку, позивачку ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області.

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке було призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі №280/9067/20, яке набрало законної сили 15.02.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити позивачці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Запорізького апеляційного суду від 12.10.2020 №07-37/203, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконання означеного рішення суду у справі №280/9067/20 відповідачем проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки як судді у відставці у розмірі 60 відсотків від суддівської винагороди, оскільки за даними пенсійної справи позивачки стаж її роботи на посаді судді становить 25 років 08 днів.

Згідно розрахунку стажу відповідачем зараховано періоди роботи позивачки на посаді судді:

народним суддею Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з 04 квітня 1977 року по 24 лютого 1984 року у кількості 06 років 10 місяців 21 день

суддею Запорізького обласного суду з 19 червня 1997 року по 04 серпня 2015 року у кількості 18 років 01 місяць 17 днів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що чинним на момент роботи позивачкою суддею законодавством висувалася єдина умова, що надавала право на зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку, у тому числі, половину строку навчання й інших періодів трудової діяльності до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, та такою умовою була робота на посаді судді не менш як 10 років.

Встановивши, що цю умову виконано позивачкою, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до стажу роботи позивачки на посаді судді половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, період роботи стажером народного судді з 01 серпня 1976 року по 03 квітня 1977 року та період роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1998 року.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Спірним у межах цієї справи є питання правомірності дій відповідача щодо неврахування до стажу, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, періоду роботи стажером народного судді з 01 серпня 1976 року по 03 квітня 1977 року та періоду роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1998 року.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

За правилами ч.3 ст.142 Закону №1402-VIIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 статті 142 цього Закону передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Законом №1402-VIII питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, який діяв на час виходу позивачки у відставку та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини 4 цієї статті було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями підпункту 3-1 пункту 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Окрім того, Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10 липня 1995 року за № 584/95 відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України», передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про наявність у позивачки права зарахування до стажу, що дає йому право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Враховуючи наведене, є вірним висновок суду першої інстанції щодо безпідставного виключення відповідачем із стажу позивачки, що дає їй право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, ураховуючи, що її стаж на посаді судді складав не менш як 10 років.

Стосовно періоду роботи позивачки членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1997 року суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відсутність в назві посади слова «суддя» в період роботи позивачки на посаді члена Запорізького обласного суду не може бути підставою для неврахування його в стаж роботи на посаді судді.

У вказаний період роботи позивачки діяв Закон Української РСР «Про судоустрій Української РСР» від 05.06.1981 № 2022-X, відповідно до ст.29 якого в редакції на час його прийняття обласні суди, Київський міський суд обираються відповідно обласними, Київською міською Радами народних депутатів строком на п`ять років у складі голови, заступників голови, членів суду і народних засідателів.

Відповідно до визначених ст.31 вказаного Закону повноважень обласного, Київського міського суду обласний, Київський міський суд:

розглядає у межах своїх повноважень справи як суд першої інстанції, у касаційному порядку, порядку нагляду і в зв`язку з нововиявленими обставинами;

здійснюючи нагляд за судовою діяльністю районних (міських) народних судів, також вивчає і узагальнює судову практику, аналізує судову статистику;

здійснює інші повноваження, надані йому законодавством.

Відповідно до ст.35 цього Закону судова колегія в цивільних справах і судова колегія в

кримінальних справах затверджується президією обласного, Київського міського суду з числа суддів відповідного суду. Судові колегії очолюють заступники голови суду.

Законом України від 24 лютого 1994 року № 4017-XII у зв`язку з прийняттям Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII внесені зміни до Закону Української РСР «Про судоустрій Української РСР», зокрема, стаття 29 викладена в новій редакції, відповідно до частини 1 якої Верховний Суд Республіки Крим, обласні, Київський і

Севастопольський міські суди обираються Верховною Радою України строком на десять років у складі голови, заступників голови і суддів.

Враховуючи наведені норми права, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зарахуванні позивачці до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, періоду роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1997 року.

При цьому, судом не приймається до уваги доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин норм Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», адже цей Закону набув чинності після того, як позивачка подала заяву про відставку.

Слід також зазначити, що обрахунок стажу роботи позивачки на посаді судді за нормами Закону № 2453 та Закону № 2862 не свідчить про порушення принципу правової визначенні, з огляду на пункт 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, відповідно до якого, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Більш того, у спірних правовідносинах не йде про визначення окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки у даному випадку між сторонами виник спір з приводу єдиної складової, що впливає на відсотковий показник суддівської винагороди, а саме: стажу роботи позивачки на посаді судді.

Посилання на правову позицію Верхового Суду у постанові від 09.12.2020 у справі № 127/147/17-а колегією суддів до уваги також не приймається, оскільки вона не є релевантної до спірних правовідносин.

У той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до стажу роботи позивачки на посаді судді періоду роботи стажером народного судді, оскільки ця посада відповідно до наведеного правового регулювання не відносилася до переліку посад, праця на яких зараховувалася до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді.

Слід також зазначити, що під наведеним в Указі Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95 та постанові Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» словосполученням «крім стажу трудової діяльності, визначеного законом» слід розуміти не весь стаж трудової діяльності, а лише той стаж, що у спірному випадку був визначений статтею 135 Закону №2453-VI, а також абзацом другим частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції у цій частині відповідно до ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає скасуванню за прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі № 280/3252/21 в частині задоволених позовних вимог скасувати, прийняти нове рішення в цій частині.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, періоду роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті (01 рік 11 місяців) з 01 вересня 1972 року по 01 липня 1976 року, період роботи членом Запорізького обласного суду з 25 лютого 1984 року по 18 червня 1997 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко