Справа № 300/1508/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
"09" листопада 2021 р. Справа № 300/1508/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення №1028 від 15.06.2020 та зобов`язання до вчинення дій,-
В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення №1028 від 15.06.2020 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 06.07.2020 - з наступного дня після досягнення пенсійного віку, з урахуванням періоду з 08.12.1998 р. по 30.12.1998 р. до стажу роботи за Списком №1, а періодів: з 28.07.1996 р. по 02.11.1996 р., з 01.01.2005 р. по 31.05.2005 р., з 28.04.2012 р. по 30.04.2012 р., з 17.11.2015 р. по 30.11.2015 р., з 19.12.2015 р. по 31.12.2015 р. - до страхового стажу роботи.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №1028 від 15.06.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 06.07.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до стажу роботи за Списком №1 період роботи з 08.12.1998 по 30.12.1998 у ВАТ «Оріана» та до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2005 по 31.05.2005, з 28.04.2012 по 30.04.2012, з 17.11.2015 по 30.11.2015, з 19.12.2015 по 31.12.2015 у КП «Водотеплосервіс». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (судовий збір в розмірі 672,64 грн. (шістсот сімдесят дві гривні 64 копійки).

В позовній заяві позивач просила стягнути судові витрати по справі та зазначила попередню (орієнтовну) суму судових витрат, зокрема й на професійну правничу допомогу зауваживши, що надання доказів на підтвердження понесених судових витрат буде подано до суду у строк та порядку, встановленому ст.143 КАС України.

28.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 7000 грн.

Відповідач у відзиві на позов заперечив щодо стягнення судом таких витрат з відповідача, вважає, що сума витрат в розмірі 7000 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). Зауважує, що адвокатом Шевченко Н.П. готувались та подавались до суду аналогічні позови до відповідача в інтересах інших клієнтів, тому підготовка адміністративного позову у цій справі вимагала від адвоката середнього обсягу юридичної роботи, а не надмірного, значного. Також зазначає про недотримання п`ятиденного строку подання позивачем заяви і доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки рішення суду у цій справі прийнято 22.10.2021, а вказану заяву та докази подано до суду 28.10.2021. Вважає, що вказана справа належить до справ щодо яких на час звернення позивача до суду сформовано достатньо сталу практику їх розгляду. Просить суд відмовити у задоволенні заяви.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Абзацами 1 і 2 частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що розгляд цієї адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до статті 262 КАС України, про що було зазначено судом в ухвалі про відкриття провадження.

При цьому, позивач в адміністративному позові зазначила орієнтовний розмір витрат в сумі 7000,00 гривень, які очікує понести, просила їх стягнути із відповідача, зауважила про неможливість визначити остаточний обсяг наданої правової допомоги та час, який буде витрачений адвокатом на підготовку усіх документів по справі і участь в судових засіданнях, та подання доказів у строк, встановлений частиною 3 статті 143 КАС України.

Оскільки розгляд справи проводився без виклику сторін, про прийняте судом рішення у справі сторони дізнались після отримання його копії.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення у справі №300/1508/21 прийнято 22.10.2021.

Адвокат позивача Шевченко Н.П. отримала вказане рішення 28.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 гривень позивач подала до суду 28.10.2021.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку щодо подання заяви та доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відтак, доводи відповідача про пропущення позивачем строку подання заяви та доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, є помилковими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі також - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 (а.с.132), укладеного між адвокатом Шевченко Н.П. та ОСОБА_1, предметом якого є надання правової допомоги в справі щодо захисту прав та інтересів останньої, зокрема, в Івано-Франківському окружному адміністративному суді з приводу оскарження відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Зазначено, що розмір винагороди встановлюється шляхом підписання додаткових угод до договору, які є його невід`ємною частиною.

Також адвокатом Шевченко Н.П. надано суду свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001736 від 07.08.2020 видане на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 07.07.2020 за №2/07 (а.с.39), ордер на надання правової допомоги від 01.03.2021 серії ІФ №100278 (а.с.38), акт прийому-передачі послуг від 27.10.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 з описом робіт, виконаних адвокатом Шевченко Н.П. по справі №300/1508/21, що знаходиться в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.133).

Так, згідно акту прийому-передачі послуг від 27.10.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 з описом робіт, виконаних адвокатом Шевченко Н.П. по справі №300/1508/21, що знаходиться в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду розмір винагороди (гонорар) адвоката по справі в суді першої інстанції становить 7000 грн. Вказаний гонорар клієнт зобов`язаний сплатити адвокату протягом трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

За змістом вказаного акту адвокатом Шевченко Н.П. надано правничу допомогу наступного характеру:

1) зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції;

2) вивчення та правовий аналіз доказів по справі;

3) вивчення та правовий аналіз судової практики в аналогічних спорах;

4) підготовка адміністративного позову та додатків до нього згідно із вимогами статей 94, 160 КАС України.

Вирішуючи питання стягнення на користь позивача витрат, які підлягають сплаті ним в майбутньому суд враховує правову позицію Верховного Суду, зокрема у постановах від 21.01.2021 по справі №280/2635/20, від 05.05.2021 у справі 200/10801/19 де суд зазначив, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З огляду на наведене вище, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність документального підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

При розподілі судових витрат у цій справі суд враховує: зміст позовної заяви; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів адміністративної справи; складність адміністративної справи; те, що справа розглядалася в спрощеному провадженні, без виклику сторін.

Суд звертає увагу, що ні в договорі про надання правової допомоги, ні в акті прийому-передачі послуг від 27.10.2021 не вказано час, який адвокат Шевченко Н.П. витратила на надання правової допомоги загалом та на надання кожної із правових послуг зокрема, і відповідно вартість кожної із них.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що в розрізі оцінки розумності розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., є завищеним, та неспівмірним зі складністю справи.

Суд зауважує, що характер та зміст спору потребував обґрунтування адвокатом лише двох спірних обставин: щодо підставності зарахування до стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 08.12.1998 по 30.12.1998 у ВАТ «Оріана» та до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2005 по 31.05.2005, з 28.04.2012 по 30.04.2012, з 17.11.2015 по 30.11.2015, з 19.12.2015 по 31.12.2015 у КП «Водотеплосервіс»; досягнення віку, який дає право на пільгову пенсію відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також враховує наявну практику Верховного Суду щодо зарахування стажу роботи у разі відсутності відомостей про результати проведеної атестації робочого місця і про сплату роботодавцем страхових внесків, та усталену практику судів щодо застосування рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, а також те, що підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

При цьому суд враховує, що адвокатом Шевченко Н.П. неодноразово надавалась правова допомога у справах з аналогічним предметом спору, що свідчить про наявні в адвоката напрацювання по справах вказаної категорії (справа №300/103/21, №300/923/21 та ін.). Вартість години роботи адвоката у цих справах заявлена 700 грн. за 1 годину.

Отже, надання таких послуг як вивчення та правовий аналіз судової практики в аналогічних спорах та узгодження правової позиції є непідтвердженими.

Також суд вказує на зміст та незначну кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви. Позовна заява, не оспорюючи належної якості її оформлення та змісту, в абсолютній більшості складається з цитат норм чинного законодавства України та рішень Конституційного Суду, Верховного Суду, Європейського Суду з прав людини, що, із врахуванням наявності у адвоката напрацювань у виді підготовки позовів вказаної категорії до суду, не потребує значного часу на їх написання в позовній заяві.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 7000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період провадження в Івано-Франківському окружному суді, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на нескладність справи, обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в цій справі повинен становити 4000,00 грн., що буде співмірним зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги задоволено частково, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в Івано-Франківському окружному адміністративному суді в сумі 3200,00 грн., що становить 80% задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відтак, заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 143, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу від 28.10.2021 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 копійок).

В задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя: /підпис/ Біньковська Н.В.