Справа № 160/15563/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року станом на 05.03.2019 року з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії на підставі листа повідомлення від 09.12.2020 року №30/5 3233 про настання підстав для перерахунку пенсії та за довідкою від 09.12.2020 року №30/5 3232 Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області за судовими рішеннями у справі №160/6689/19 та не нарахування, невиплати компенсації втрати частини у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Суду, шляхом подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звіту про виконання рішення суду;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати з оплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Також вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію вказаної ухвали разом з позовною заявою було отримано представником відповідача 28.09.2021 року, що підтверджується розпискою.
Водночас, відзив на позовну заяву було подано відповідачем поза межами строку встановленого судом в ухвалі від 10.09.2021 року та суб`єкт владних повноважень не звертався до суду із заявою про продовження строку для подачі відзиву, а тому такий відзив не враховується судом під час розгляду цієї справи.
04.10.2021 року від позивача надійшла заява про залучення доказів до матеріалів справи.
29.10.2021 року від позивача надійшло клопотання, в якому останній зазначив, що у зв`язку із невиконанням відповідачем ухвали суду від 10.09.2021 року, якою, зокрема, на відповідача було покладено обов`язок щодо надання суду разом з відзивом на позов документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (позивачу), належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача в повному обсязі, інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи, є підстави для стягнення з відповідача штрафу на підставі ч.1 ст.149 КАС України.
Вирішуючи подане клопотання суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.
Враховуючи те, що вказаною статтею передбачено право суду а не обов`язок щодо накладення штрафу, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання позивача.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 11 грудня 2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року у справі №804/201/18530/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській щодо не включення у довідку для нарахування ОСОБА_1 пенсії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової винагороди за безперервну службу. Зобов`язано Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про додаткові види грошового забезпечення для нарахування ОСОБА_1 пенсії із зазначенням відомостей про розміри грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової винагороди за безперервну службу. В іншій частині позовних вимог відмолено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018 року у справі №804/201/18530/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року без змін.

З огляду на приписи ч.2 ст.255 КАС України, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року є таким, що набрало законної сили.

На виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року у справі №804/201/18530/17 Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України видано довідку від 22.05.2018 року №30/5 937 та листом від 22.05.2018 року №30.05 938 вказану довідку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

З матеріалів справи слідує, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами для здійснення останньому перерахунку пенсії на підставі довідки від 22.05.2018 року №30/5 937, проте відповідями Пенсійного фонду, які є в матеріалах справи, йому було відмовлено у здійсненні такого перерахунку з посиланням на відсутність підстав для здійснення такого перерахунку та той факт, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року у справі №804/201/18530/17 не було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії на підставі довідки від 22.05.2018 року №30/5 937.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі №160/6689/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, які полягають у невключенні в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії за № 30/5-587 від 23.03.2018 року відомостей про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням складових додаткового грошового забезпечення (згідно з даними «Довідки про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії» від 11.12.2008 року та «Грошового атестату УЗ № 004859» від 12.12.2008 року до «Подання про призначення пенсії» вихід. № 0005-ф від 18.12.2008 року): надбавки за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації (20 % від посадового окладу), яка була аналогічною надбавці за службу в умовах режимних обмежень (в розмірі 20%) відповідно п. 6.6 ПКМУ № 704 від 30.08.2017 року, від 15 червня 1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» з перерахуванням від введеного в дію нового розміру посадового окладу з 01.01.2018 року; надбавки за особливості проходження служби в розмірі до 50 % з 01.03.2018 року, визначену п. 5.1 ПКМУ № 704 від 30.08.2017 року, та розміром визначеним, як від перерахування від введених в дію нового розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років з 01.01.2018 року; до 28.02.2018 року - надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби) в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, яка виплачувалась до 01.03.2018 року. Підлягає перерахунку та розміром визначеним як від перерахування від введених в дію нового розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років з 01.01.2018 року; надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (20 % від посадового окладу) згідно додатку № 25 ПКМУ № 1294 до 28.02.2018 року та з 28.02.2018 року - згідно підпункту 5 пункту 4 та розділу XII «Виплата надбавки безперервний стаж на шифрувальній роботі» Наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197; премії (розмір визначається при перерахунку з розміру премії діючого військовослужбовця по відповідній посаді «Начальник Управління» Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, або наказу Адміністрації Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, згідно довідки з Управління Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, а також постановами КМ України, які діяли в часі: ПКМУ № 1294 від 07.11.2007 року (виплаченою в розмірі 20% з 11.12.2008 року по 31.08.2011 року на підставі довідки УДССЗЗІ України у Дніпропетровській області від 11.12.2008 року за вихід, обл. № 0005 - ф від 18.12.2008 року - до 28.02.2018 року, 50 % посадового окладу з 01.09.2011 року по березень 2018 року - довідки УДССЗЗІ України у Дніпропетровській області від 11.12.2008 року за вихід, обл. № 30/5 -1352 від 21.11.2011 року, але не враховані 100 % посадового окладу з 01.04.2012 року по березень 2018 року - на підставі довідки УДССЗЗІ України у Дніпропетровській області за вихід, обл. № 30/5 - 718 від 01.06.2012 року), її перерахування від нового окладу з 01.01.2018 року та введеними розмірами премії відповідно п.5.2 ПКМУ №704 від 30.08.2017 року та її перерахування від нового розміру посадового окладу з 01.01.2018 року; надбавки за класну кваліфікацію «Майстер» - 11% виплаченого до 28.02.2018 року та її перерахування від нового розміру окладу з 01.01.2018 року, та 7 % з 01.03.2018 року відповідно додатку 15 ПКМУ № 704 та її перерахування від нового розміру окладу з 01.01.2018 року. Зобов`язано Управління Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області оформити та подати до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторні довідки станом на 01.01.2018 року та станом на 01.01.2019 року про розмір грошового забезпечення з урахуванням відомостей про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії (згідно з формою Додатку № 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року в редакції 01.01.2016 року) та з урахуванням розміру пенсії у 71% без обмеження граничного розміру від грошового забезпечення та змін посадового окладу з 53 тарифного розряду на 54 тарифний розряд (на підставі змін до наказу Адміністрації Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 28.02.2018 року № 119 «Про встановлення посадових окладів військовослужбовцям Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» в редакції від 17.04.2018 року) по відповідній посаді «Начальник Управління» для проведення перерахунку пенсії.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 року у справі №160/6689/19 апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019р. в адміністративній справі №160/6689/19 скасовано та ухвалено нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, яка полягає у не складанні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області нової довідки, необхідної для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з 05.03.2019 року. Зобов`язано Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області скласти та направити нову довідку до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року. У задоволенні решти позову відмовлено.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 року у справі №160/6689/19 Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України видано довідку №30/5-3232 від 09.12.2020 року та листом від 09.12.2020 №30/5 3233 вказану довідку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Так, позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами для здійснення останньому перерахунку пенсії на підставі довідки №30/5-3232 від 09.12.2020 року, проте відповідями Пенсійного фонду, які є в матеріалах справи, йому було відмовлено у здійсненні такого перерахунку з посиланням на відсутність підстав для здійснення такого перерахунку та той факт, що рішеннями у справі №160/6689/19 не було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії на підставі довідки №30/5-3232 від 09.12.2020 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки, зміни внесені постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку №45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, визнані судом протиправними та нечинними, то з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Поряд із цим, алгоритм дій, який повинні вчинити, в даному випадку ГУ ПФУ в Кіровоградській області та Управління служби безпеки України в Кіровоградській області у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Алгоритм дій щодо проведення перерахунку пенсій, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», яка набрала чинності 20.02.2008, та якою затверджено Порядок № 45.

Згідно з приписів наведеного Порядку, на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. Головні управління Пенсійного фонду України здійснюють перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від уповноважених органів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначаються у додатку 2 Порядку № 45.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами в межах цієї справи виникли з приводу не вчинення пенсійним органом дій щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі довідок Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України видано від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року.

Дані довідки отримані відповідачем про що є докази в матеріалах справи.

Суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 року у справі №21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а.

При цьому перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій військовослужбовців.

Так, органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування (перерахунок) на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках. При цьому, пенсіонер набуває право на перерахунок пенсії з моменту законодавчих змін щодо складових грошового забезпечення, що у свою чергу утворює підстави для складання оновленої довідки та направлення її УПФУ для проведення перерахунку пенсії. Нова довідка змінює розмір грошового забезпечення, що зрештою є підставою для перерахунку пенсії.

Отже, зважаючи на те, що довідками Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України видано від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року до грошового забезпечення включено додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням яких позивач має право на перерахунок пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в спірних правовідносинах допустилося протиправної бездіяльності, не здійснивши перерахунок пенсії позивача на підставі оновлених довідок Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України видано від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року.

Оскільки право позивача на перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, виникло 05.03.2019 року, то з огляду на положення ч.3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ та обсяг і зміст заявлених позивачем вимог, саме з 01.04.2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) відповідач зобов`язаний в спірному випадку здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки №30/5-3232 від 09.12.2020 року.

Стосовно перерахунку пенсії на підставі довідки від 22.05.2018 року №30/5 937, то позивач в прохальній частині позову не зазначає з якого числа або за який період йому слід здійснити відповідний перерахунок. Вказану довідку відповідач отримав 29.05.2018 року.

З заяв які містяться в матеріалах справи позивач просив здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки від 22.05.2018 року №30/5 937 з 11.12.2008 грудня по 31.12.2017 року.

Згідно з рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

За таких у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України не застосовується, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №806/1952/18 (постанова від 19.03.2018 року), у справі №815/460/18 (постанова від 24.11.2020 року) та у справі №520/11178/21 (постанова від 26.01.2021 року).

За таких обставин, суд вважає за необхідним зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплатити перераховану пенсію позивачу на підставі довідки від 22.05.2018 року №30/5 937.

При цьому, в даному випадку відсутня бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку пенсії та її виплати на підставі вказаних довідок, оскільки як слідує з матеріалів справи позивачу відповідями було відмовлено у здійсненні такого перерахунку, а відтак слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у нездійснені позивачу перерахунку та виплату пенсії на підставі довідок Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України видано від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року.

Стосовно позовної вимоги позивача, що останньому слід здійснити перерахунок пенсії на підставі довідок від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року виходячи з розрахунку 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії та без обмеження граничного розміру пенсії, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач у заяві (Додаток 13) звертався до відповідача з проханням здійснити йому перерахунок пенсії з 11.12.2008 року та з 01.04.2019 року у розмірі 71% грошового забезпечення та без обмеження граничного розміру пенсії, проте відповідний перерахунок зроблено не було.

Таким чином, вказана вимога, на думку суду, не є передчасною, оскільки на звернення позивача щодо здійснення відповідного перерахунку і виплати пенсії йому фактично було відмовлено.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року у справі №160/9865/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.01.2018 року з 71% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 71% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровсь кій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року. У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі №160/9865/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року в адміністративній справі №160/9865/19 скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року та у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2019 року по 04.03.2019 року включно, а також в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областіздійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року включно, з ухваленням нового рішення в цій частині. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року та у зменшені розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2019 року по 04.03.2019 року включно. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , враховуючи недоплачену частку від 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року включно. В інший частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року в адміністративній справі №160/9865/19 залишено без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі №160/9865/19 є такою що набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року у справі №160/9865/19, якою визнано права позивача на перерахунок пенсії з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 71% грошового забезпечення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року виходячи з розрахунку 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії.

Щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження граничного розміру пенсії, слід зазначити наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 13 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (пункт «в» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011, із змінами, внесеними згідно із Законами №911-VIII від 24.12.2015, №1774-VIII від 06.12.2016, визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, зазначені норми частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратили чинність 20.12.2016 р., відповідно, виплата пенсії без обмеження максимального розміру підлягала за період з 20.12.2016 р.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 р. №1774-VIIІ внесено зміни до частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, зокрема у частині сьомій статті 43 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України №1774-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене свідчить, що Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII норми частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не відновлені, хоча й були фактично внесені зміни стосовно продовження періоду тимчасового обмеження максимального розміру пенсії.

Таке правозастосування узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 03.10.2018 р. в справі №127/4267/17, від 16.10.2018 р. в справі №522/16882/17, від 31.01.2019 р. у справі №638/6363/17, від 15.04.2019 р. у справі №522/16973/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17.

Разом з тим, відповідно до статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (із змінами та доповненнями) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995р. «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначені положення Закону № 3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

При цьому, відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановлене цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Тобто, обмеження максимальним розміром пенсії не застосовується до пенсій, які призначені до набрання чинності цим законом, тобто до 01.10.2011 р.

Обмеження пенсії максимальним розміром застосовуються до тих пенсій, що призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI.

Враховуючи, що пенсія позивачу призначена з 11 грудня 2008 року, то відносно останнього не застосовується обмеження максимального розміру пенсії.

Щодо позовних вимог про невиплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії, суд зазначає наступне.

Так, фактично позивач у позові просить виплатити компенсації втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії на підставі довідок Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року та компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою перерахованої пенсії на виконання рішень суддів у справі №160/9865/19.

Слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії на підставі довідок Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року, оскільки з такими вимогами позивач звернувся з цим позовом до суду, а відтак вказані позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Разом з тим задоволенню підлягає позовна вимога щодо нарахування та виплати з відповідача компенсації втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою перерахованої пенсії на виконання рішень суддів у справі №160/9865/19, з огляду на таке.

Як вже було зазначено раніше, на виконання рішень у справі №160/9865/19, відповідач мав здійснити відповідачу перерахунок та виплату пенсії, проте згідно з розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за період 01.01.2018 року по 28.04.2020 року (Додаток №47) на виконання рішень у справі №160/9865/19 позивачу не виплачена сума у розмірі 57289,48грн.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Здійснення відповідачем пенсійних виплат позивачу не у повному обсязі відбувалось не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Отже, відповідачем було порушено право позивача на отримання пенсії у повному обсязі, на що позивач мав законні очікування.

Згідно з статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ(далі Закон № 2050-111), компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії: соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159), дія якого поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (абз. 1 пункту 4 Порядку).

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не здійснив повну виплату пенсії з урахуванням рішень у справі №160/9865/19.

Відповідно до частини 2статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Порушення прав позивача на отримання нарахованих сум пенсії відбулося з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, і мало триваючий характер. Процесуальний строк обмежує лише строк звернення до суду з позовом, і не обмежує строк захисту порушеного права, якщо спеціальними нормами матеріального права встановлені більші строки для такого захисту (в даному випадку на підставі частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач має право захистити своє порушене право на виплату пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком). На необхідність застосування при розгляді справ щодо пенсійного забезпечення крім процесуальних строків також й положень спеціальних норм неодноразово зазначалося і в рішеннях Верховного Суду України (зокрема, в рішенні від 25.05.2016 року у справі № 21-1249а16).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відновити порушені права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат у період з 29.04.2020 року (дата винесення постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/9865/19) по 11.11.2021 року (винесення рішення у цій справі), відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Вимога позивача щодо здійснення виплати компенсації втрати частини доходів з урахуванням трьох відсотків річних не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Оскільки в рішеннях у справі №160/9865/19 не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню на користь позивача, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 642/6005/17.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Позивачем не обґрунтовано необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, а з матеріалів справи не вбачається об`єктивних обставин, які б викликали сумнів щодо добровільного виконання відповідачем рішення суду у цій справі.

Таким чином клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 258, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідок Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України виданих 22.05.2018 року №30/5 937 та №30/5-3232 від 09.12.2020 року, виходячи з розрахунку 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії та без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №30/5-3232 від 09.12.2020 року, виходячи з розрахунку 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії та без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 22.05.2018 року №30/5 937, виходячи з розрахунку 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії та без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) здійснити ОСОБА_1 ІПН АДРЕСА_2 ) нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за рішеннями у справі №160/9865/19 за період з 29.04.2020 року по 11.11.2021 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 00 коп.).

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса