Справа № 420/12485/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12485/21
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту у строк, визначений Земельним кодексом України;

- скасувати наказ №31-ОТГ від 29 січня 2021 року про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність;

- скасувати наказ №427-УБД від 01 квітня 2021 року та №428-УБД від 01 квітня 2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки розташованої на території Мар`їнської міської ради Мар`їнського району Донецької області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства;

- скасувати наказ №428-УБД від 01 квітня 2021 року щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки розташованої на території Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства;

- зобов`язати розглянути повторно заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки розташованої на території Мар`їнської міської ради Мар`їнського району Донецької області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства;

- зобов`язати розглянути повторно заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки розташованої на території Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області компенсацію моральної шкоди у розмірі 54700,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року, позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом п`яті днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 як учасника бойових дій від сплати судового збору за подання позову до органів Держгеокадастру, оскільки заявлені в ньому вимоги спрямовані на захист його соціального права щодо отримання земельних ділянок для ведення сільського господарства та не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року позовну заяву було повернуто скаржнику у зв`язку з неусуненням недоліків, передбачених ухвалою суду від 21 липня 2021 року.

У наведеному рішенні, суд застосовуючи приписи частини 11 статті 126 КАС України, визнав належним повідомлення ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху, оскільки зворотні повідомлення про вручення рекомендованої поштової повернулися з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» тощо.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 08 вересня 2021 року про повернення позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти постанову про направлення справи для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме пункт 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка поширюється на нього як учасника бойових дій у зв`язку порушенням його права на приватизацію земельної ділянки.

ОСОБА_1 звертає увагу колегії суддів на те, що зазначена правова норма не містить в собі обмежень, що позов учасника бойових дій має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів, пов`язаних з реалізацією такого статусу, що передбачено положеннями статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На підтвердження своєї позиції, скаржник послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 червня 2018 року у справі №572/2088/17, де містяться аналогічні висновки.

Відзив на апеляційну скаргу від суб`єкта владних повноважень не надходив.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, відповідно до частини 2 статті 312 КАС України, справа розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини 1 статті 160 КАС України вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві.

Згідно частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 1 статті 169 КАС України унормовує, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Вирішуючи питання наявності законодавче визначених підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 15 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій, колегія суддів установила таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч.1 ст.1 Закону №3574-VI).

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону №3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI, суд повинен враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/175-ц Велика Палата Верховного Суду висловила таку правову позицію

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

За таких обставин, на думку вищої судової інстанції, звернення позивача з метою захисту свого права на отримання земельної ділянки, дає підстави для звільнення його від сплати судового збору за розгляд цієї справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Підстави для відступу від такої позиції, на переконання Великої Палати Верховного Суду - відсутні.

За такого правового врегулювання та обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки має статус учасника бойових дій та звернувся за захистом свого права, пов`язаного з реалізацією такого правового статусу.

Є доцільним, на думку суду апеляційної інстанції, звернутися до практики Європейського суду з прав людини, де питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про повернення позову у зв`язку з невиконанням позивачем вимоги про сплату судового збору.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно розтлумачені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко