Справа № 560/5835/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5835/21

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

08 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Шепетівська виправна колонія №98" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) під час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України;

- зобов`язати державну установу "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 15.04.2021.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 25 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Вказав, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення.

На виконання ухвали суду від 25 травня 2021 року позивач надіслав пояснення, в яких вказує, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби є заробітною платою. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом, оскільки вимоги позивача стосуються невиплати заробітної плати, а саме грошового забезпечення, звернення за яким до суду не обмежене будь-яким строком, та відповідно подання заяви про поновлення пропущеного строку не потрібне.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 23.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" в частині позовних вимог про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 11.11.2020- повернув позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 25.05.2021, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументами апеляційної скарги зазначає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом, оскільки вимоги позивача стосуються невиплати заробітної плати, а саме грошового забезпечення, звернення за яким до суду не обмежене будь-яким строком, та відповідно подання заяви про поновлення пропущеного строку не потрібне.

Згідно з правилами ч. 2 ст. 312 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування суддею суду першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» є спеціальним в частині регулювання гарантій та пільг для громадян України, які призвані на строкову військову службу. І саме цей Закон визначає гарантії щодо збереження за призовником його робочого місця та середньомісячного заробітку (грошового забезпечення) на час перебування його на строковій військовій службі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №816/1155/16, від 13.06.2018 по справі №813/782/17, від 19 листопада 2019 року по справі №812/452/17.

Згідно із частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

Відповідно до ч.2 ст.119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених, зокрема, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», надаються гарантії та пільги відповідно до цього закону.

Відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП України за працівниками, зокрема, прийнятими на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток в установі незалежно від підпорядкування та форми власності. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зазначені обставини свідчать про те, що з часу призову на військову службу на позивача поширюються гарантії, передбачені ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 119 Кодексу законів про працю України, зокрема, щодо збереження за ним середнього заробітку в Установі.

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що виплати передбачені ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 119 Кодексу законів про працю України не є заробітною платою, оскільки самі нормами визначають суть зазначених виплат.

За частиною другою статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 11.11.2020.

Згідно зі ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Шепетівська виправна колонія №98" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.