Справа № 380/9165/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9165/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення.

Ухвалою від 11.06.2021 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 16.08.2021 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 380/9165/20 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до вимог ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з настанням пенсійного віку 60 років та наявності 44 роки страхового стажу звернувся до відповідача щодо призначення пенсії за віком. З 06.10.2020 призначено пенсію. Однак при призначенні пенсії, не була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення. 05.04.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Однак, листом від 07.05.2021 надана відповідь згідно з якою позивачу відмовлено виплаті грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю страхового стажу 35 років.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 27.07.2021 (вх. № 54210), у якому зазначає, що заклади у яких працював позивач не числяться в переліку № 909. Необхідний страховий стаж 35 років на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років у позивач відсутній, оскільки згідно уточнюючих документів закладів охорони здоров`я (статут, положення про заклад та ін.), які б визначили право на призначення та виплату грошової допомоги, позивачем недолучені. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав вступну промову представника позивача, представника відповідача, дослідив письмові докази та 13.10.2021 перейшов до письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком.

ОСОБА_1 05.04.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, у якій просив виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Листом від 05.05.2021 № 5074-4134/Ч-52/8-1300/21 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що необхідний стаж 35 років на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відсутній, оскільки, за інформацією відділу перерахунків пенсії № 1 Управління пенсійного забезпечення, уточнюючі документи закладів охорони здоров`я (статут, положення про заклад та ін.), які б визнали право на призначення та виплату грошової допомоги не долучено.

Вважаючи відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя ст. 46 Основного Закону).

Відповідно до першого абзацу п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Обчислення стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (даті - Перелік № 909) визначено, що робота на посадах: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), дає право на пенсію за вислугу років. При цьому серед найменувань закладів і установ зазначені лікарняні заклади, лікувально- профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно- поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Крім того, у примітці 2 до Переліку № 909 установлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Стаття 3 вказаного Закону також визначає поняття медичної допомоги - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами та медичного обслуговування - діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов`язана з її наданням.

Безпосередню охорону здоров`я населення забезпечують санаторно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров`я. Заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами, організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих працівників. Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я» № 385 від 28.10.2002 (далі - Наказ № 385) затверджено переліки закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад і посад молодших спеціалістів із фармацевтичною освітою в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 11 Пояснень до Переліку № 385 центрами є лікувальні заклади або їх структурні підрозділи, диспансери, пологові будинки та інші, які виконують функцію головного закладу з організації і надання медичної і медикаментозної допомоги закріпленому населенню. Заклад, який виконує функцію центру, як правило, зберігає свою назву згідно з переліком.

Абзацом 14 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 розділ 1 «Лікувально-профілактичні заклади» Переліку № 385 до лікувально-профілактичних закладів віднесено Медичні центри різного профілю.

При цьому представник відповідача вказав, що у позивача необхідний спеціальний стаж в кількості 35 років на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не підтверджений. До спеціального стажу не враховані періоди роботи в ТОВ Наукововиробниче підприємство «МЕДІКОР» та товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького, Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ, оскільки у вищазазначених переліках закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я відсутні дані заклади.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював:

- 12.02.1985 - 30.07.1986 медсестра реанімаційного відділення інфекційної клінічної лікарні м. Львова;

- 01.08.1986 - 24.08.1987 лікар-інтерн, Львівська міська лікарня швидкої медичної допомоги;

- 25.08.1987 04.07.1992 лікар станції швидкої допомоги Львівської міської лікарні швидкої медичної допомоги;

- 04.07.1989 по 18.02.1992 - лікар реанімаційного центру з лікування гнійно септичних хворих Лікарні швидкої допомоги м. Львова;

- 18.02.1992 по 01.02.1994 - лікар-терапевт Товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького;

- 01.02.1994 по 11.03.1995 - старший ординатор палати інтенсивної терапії Товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького;

- 14.03.1995 по 31.10.1996 - головний лікар ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор»;

- 01.11.1996 по 01.05.1997 - завідувач медичною частиною, терапевт Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ;

- 01.05.1997 по 01.06.1999-лікар терапевт Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ;

- 02.06.1999 по 12.06.2000 - лікар-терапевт ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор»;

- 13.06.2000 по 24.10.2000 - лікар-терапевт жіночої консультації 5 Міської клінічної поліклініки м. Львова;

- 24.10.2000 по 06.02.2004 - завідувач терапевтичним відділенням 5 Міської клінічної поліклініки м. Львова;

- 06.02.2004 по 21.08.2015 - заступник головного лікаря з лікувальної роботи Комунальної 4 міської клінічної лікарні м. Львова;

- 25.08.2015 до 30.11.2020 - головний лікар Комунальної 4 міської клінічної лікарні м. Львова.

При цьому, як передбачено положеннями Основ законодавства України про охорону здоров`я, діяльність закладу охорони здоров`я підлягає ліцензуванню. Тобто наявність ліцензії на здійснення медичної практики є додатковим доказом належності певного підприємства, установи, організації до закладів охорони здоров`я.

Суд зазначає, що товариство «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького та правонаступник цієї органцізації Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ з моменту з свого створення та станом на сьогоднішній день займається медичною практикою та є ліцензованою МОЗ організацією, що підтверджується витягом з офіційної електронної сторінки Міністерства охорони здоров`я України про наявність ліцензії на здійснення медичної практики.

Також в період здійснення позивачем трудової діяльності у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор» займався медичною практикою, що підтверджується копією посадової інструкції лікаря терапевта ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор» від 12.06.1999 та копією статуту товариства зареєстрованого 09.08.1993, згідно з п. 2.1. якого метою створення і предметом діяльності товариства є, зокрема, надання послуг в сфері охорони здоров`я та п.2.2.5, який визначає, що предметом його діяльності є організація і проведення робіт в сфері медицини та фармацевтики.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача у ТОВ Наукововиробниче підприємство «Медікор» та товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького, Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, а тому позивач має право на грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності свого рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" належним чином не довів.

Разом з тим, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у призначенні позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 18.02.1992 по 01.02.1994 на посаді лікаря-терапевта товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького, 01.02.1994 по 11.03.1995 на посаді старшого ординатора палати інтенсивної терапії товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького, з 14.03.1995 по 31.10.1996 на посаді головного лікаря ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор»; з 01.11.1996 по 01.05.1997 на посаді завідувача медичною частиною, терапевт Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ, з 01.05.1997 по 01.06.1999 на посаді лікаря терапевт Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ, з 02.06.1999 по 12.06.2000 на посаді лікаря-терапевта ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор», що дає право на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.02.1992 по 01.02.1994 на посаді лікаря-терапевта товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького, 01.02.1994 по 11.03.1995 на посаді старшого ординатора палати інтенсивної терапії товариства «Народна лічниця» ім. Митрополита А.Шептицького, з 14.03.1995 по 31.10.1996 на посаді головного лікаря ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор»; з 01.11.1996 по 01.05.1997 на посаді завідувача медичною частиною, терапевта Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ, з 01.05.1997 по 01.06.1999 на посаді лікаря терапевта Благодійної установи ім. Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архієпархії УГКЦ, з 02.06.1999 по 12.06.2000 на посаді лікаря-терапевта ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Медікор», що дає право на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 908,00 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 09.11.2021.

Суддя Кедик М.В.