Справа № 580/3693/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3693/21 Суддя (судді) першої інстанції: Трофімова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року (повний текст виготовлено 06 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у наданні публічної інформації, викладену у запиті від 22.01.2021 № 1 ОСОБА_1 про отримання публічної інформації;

- зобов`язати комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надати ОСОБА_1 скан-копію штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме: тієї його частини, у якій міститься інформація про керівника КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» та усіх його заступників (у разі їх наявності);

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, що була надана ОСОБА_1 відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 14.05.2021 № 14/05/21-1, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 18.05.2021 та квитанцією від 18.05.2021 № 0.0..1.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради під час розгляду запиту ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 щодо скан-копії штатного розпису.

Зобов`язано комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що зважаючи на встановлену у справі протиправність відмови відповідача у наданні запитуваної позивачем інформації, у даному випадку для ефективного захисту прав позивача наявні підстави для визнання протиправною такої відмови, оскільки бездіяльністю є пасивна поведінка, в той час як у спірному випадку відповідач не допустив бездіяльності, а оскаржувана позивачем відповідь є дією.

Апелянт вказує, що повноваження розпорядника інформації не є дискреційними, оскільки за умови відповідності характеру та обсягу запитуваної інформації законодавству, у розпорядника відсутні варіанти правомірної поведінки, крім обов`язку задовольнити запит.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначає, що понесення останніх підтверджується належними доказами, в той час як суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні останніх, послався на заявлені позивачем витрати в інших судових справах, що не мають значення для спірних правовідносин.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2021 ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939), звернувся до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради засобами поштового зв`язку із запитом від 22.01.2021 № 1 про отримання публічної інформації, просив відповідача у строк не пізніше п`яти робочих днів з моменту отримання запиту направити на електронну адресу позивача скан-копії документів, а саме штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме: тієї його частини, де міститься інформація про керівника комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради та усіх його заступників (у разі їх наявності).

Листом відповідача від 02.02.2021 № 11/195 позивача повідомлено, що Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є розпорядником інформації лише у частині щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, що є у відкритому доступі та розміщена на офіційному порталі публічних закупівель PROZORO, проте для надання іншої інформації підстави відсутні.

Вважаючи відмову у наданні публічної інформації протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що відповідач, надавши своєчасно відповідь, не вчинив достатніх дій щодо сприяння позивачеві та узгодження формування змісту, форми та обсягу запитуваної інформації або щодо прийняття рішення про оформлення відмови відповідно до вимог статті 22 Закону № 2939, позаяк діяв необачно, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позов належить задовольнити частково, визнавши протиправною бездіяльність комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради під час розгляду запиту від 22.01.2021 № 1 та зобов`язавши комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що відповідачем надано відомості щодо розуміння статусу і повноважень комунального підприємства як розпорядника публічної інформації, проте не повідомлено по суті запитуваного документа за запитом про отримання інформації від 22.01.2021 № 1 щодо штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, тому відмова не оформлена відповідно вимог статті 22 Закону № 2939 і такі недоліки мають бути усунуті шляхом сприяння в отриманні інформації, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправною відмови у наданні за запитом ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 22.01.2021 № 1 та про зобов`язання комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надати ОСОБА_1 скан-копії документів, у яких міститься вимога щодо штатного розпису без окреслення форми і змісту належить відмовити.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України «Про інформацію» обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Види та порядок обмеження доступу до інформації передбачено статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», в частині п`ятій якої встановлено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За правилами статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

В силу статті 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Пунктом 2 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що до розпорядників інформації належать, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2021 ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939), звернувся до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради засобами поштового зв`язку із запитом від 22.01.2021 № 1 про отримання публічної інформації, просив відповідача у строк не пізніше п`яти робочих днів з моменту отримання запиту направити на електронну адресу позивача скан-копії документів, а саме штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме: тієї його частини, де міститься інформація про керівника комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради та усіх його заступників (у разі їх наявності).

Листом відповідача від 02.02.2021 № 11/195 позивача повідомлено, що Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є розпорядником інформації лише у частині щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, що є у відкритому доступі та розміщена на офіційному порталі публічних закупівель PROZORO, проте для надання іншої інформації підстави відсутні.

Також, у відзиві на позову заяву відповідач вказував, що комунальне підприємство в розумінні статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядниками публічної інформації лише у разі їх фінансування з місцевого бюджету, а відповідач не є бюджетною організацією, є комерційним та діє з метою отримання прибутку.

З приводу вищевикладеного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За змістом пункту 3 статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Частиною першою статті 78 Господарського кодексу України встановлено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (частина друга статті 78 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 78 Господарського кодексу України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Пунктом 7 статті 78 Господарського кодексу України визначено, що органами управління комунального унітарного підприємства є, зокрема, керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав).

Відповідно до частини першої статті 140 Господарського кодексу України джерелами формування майна суб`єктів господарювання є, зокрема, грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів та інше.

Відповідно до статуту Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 13.12.2019 року №2-540, відповідач є комунальним унітарним комерційним підприємством. Власником підприємства є територіальна громада міста Черкаси, в особі Черкаської міської ради.

Пунктом 4.4 розділу 4 статуту Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради зазначені джерела формування майна підприємства, зокрема, це майно, передане Підприємству Власником; дотації (трансфери, інші цільові надходження) з бюджетів.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 815/1216/16, від 19 вересня 2019 року у справі № 804/4781/17.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, а відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, за рахунок яких у даному випадку здійснюється оплата роботи працівників відповідача, перелік посад яких визначено у штатному розписі.

Щодо надання інформації стосовно штатного розпису, колегія суддів зазначає, що в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 804/4781/17, було викладено наступну правову позицію:

«Згідно юридичного словника, штатний розпис - це документ, який установлює на підприємстві, в установі, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді, тобто штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів. Оскільки штатний розпис не передбачає зазначення персональних даних осіб, які займають відповідні посади за цим штатним розписом, тому відомості, що містяться в ньому не є конфіденційною інформацією або інформацією з обмеженим доступом.»

З урахуванням викладеного, враховуючи правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах щодо звернення з запитом до комунального підприємства про надання штатного розпису підприємства, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач має обов`язок надати повну та вичерпну відповідь на запит позивача в межах вказаних вище правових норм, а тому спірна відмова у наданні позивачу інформації про штатний розпис Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є протиправною.

Суд першої інстнації, визнавши протиправною бездіяльність комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради під час розгляду запиту від 22.01.2021 № 1 та зобов`язавши комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, дійшов помилкового висновку про те, що в даному випадку відповідачем допущено бездіяльність, оскільки оскаржувана в межах спірних правовідносин відмова Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у наданні публічної інформації не є бездіяльністю в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на встановлену у цій справі протиправність відмови відповідача у наданні запитуваної позивачем інформації, в даному випадку для ефективного захисту прав позивача наявні підстави для визнання протиправною відмови відповідача у наданні відповідної інформації та зобов`язання відповідача надати скан-копії запитуваного позивачем штатного розпису.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2019 та від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (адміністративне провадження №К/9901/17099/19, К/9901/17108/19, К/9901/18639/19).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19), від 24.10.2019 у справі №820/4280/17 (адміністративне провадження №К/9901/11712/19).

З матеріалів справи вбачається, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги №14/05/21-1 від 14.05.2021, актом приймання-передачі наданих послуг (детальний опис наданих послуг) від 18.05.2021 року, квитанцією від 18.05.2021 року на суму 5000,00 грн, актом приймання-передачі наданих послуг (детальний опис наданих послуг) від 05.08.2021 року, квитанцією від 05.08.2021 року на суму 4000,00 грн.

Колегія суддів дійшла до висновку, що з огляду на складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, заявлені витрати є обґрунтованими, є співмірними із заявленою сумою витрат на правовому допомогу.

При цьому, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи те, що наданими до суду доказами витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 9000,00 грн у справі підтверджено, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Так, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно з платіжним дорученням від 18.05.2021 року у розмірі 908,00 грн. (а.с. 7) та за подання апеляційної скарги згідно з платіжним дорученням від 16.07.2021 року у розмірі 1362,00 грн.

А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у загальному розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у наданні публічної інформації, викладену у запиті від 22.01.2021 № 1 ОСОБА_1 про отримання публічної інформації.

Зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надати ОСОБА_1 скан-копію штатного розпису Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме: тієї його частини, у якій міститься інформація про керівника КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» та усіх його заступників (у разі їх наявності).

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (; місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. О.Дашковича, 62) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 9 000 (дев`ять тисяч гривень) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді О.М. Кузьмишина,

А.Г. Степанюк