Справа № 560/8206/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8206/20

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

04 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

секретар судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2020 № Ф-;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 06.10.2020 №;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 06.10.2020 №, №, №, №, №, №.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у ході перевірки встановлено, що позивачем задекларовано у 2019 році дохід у розмірі 1 485 000 грн за даними Книги обліку доходів. Водночас, до Книги обліку доходів не внесено суми доходу на загальну суму 733 000 грн отриманого за видатковими накладними, який не відображений у декларації та Книзі обліку доходів. Отже, обсяг доходу позивача за період з 01.01.2020 по 28.02.2020 перевищив 1 500 000 млн грн, позивач був зобов`язаний перейти на загальну систему оподаткування.

Відповідач зауважив, що звернення позивача до АТ КБ "ПриватБанк" про зміну призначення платежів є неналежним доказом внесення позивачем на свій рахунок також власних коштів, а тому відсутні підстави вважати, що вказані у Книги обліку доходів суми складаються одночасно із суми виручки за видатковими накладними та власних коштів позивача.

За період з 01.01.2020 по 28.02.2020 сума загального оподатковуваного доходу складає 2 132 000,00 грн, з яких 1 430 000,00 грн підтверджується виписками по банківським рахункам та відомостями з Книги обліку доходів платника податків, а 702 000,00 грн підтверджується видатковими накладними на реалізацію товару, за період з 01.01.2020 по 28.02.2020 сума витрат, пов`язаних з одержанням доходу складає 1 430 787,50 грн, з яких 566 316,90 грн підтверджується виписками по банківським рахункам, а 864 470,60 грн підтверджується видатковими накладними на реалізацію товару. Таким чином, сума чистого оподатковуваного доходу позивача за період з 01.01.2020 по 28.02.2020 складає 701 212,50 грн.

На вказану суму доходу відповідачем правомірно донараховані зобов`язання єдиного податку згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №, з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №, військовий збір згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №, застосовані штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №. Також правомірно донараховано суми єдиного внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2020 №Ф- та застосовані штрафні санкції згідно рішення від 06.10.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

До того ж, у зв`язку із перевищенням доходу протягом останніх 12 календарних місяців 1 000 000 грн, позивач з огляду на положення ст.181 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) був зобов`язаний зареєструватись платником ПДВ, однак не виконав цього обов`язку, що й слугувало правомірною підставою для донарахування позивачу відповідних сум ПДВ на підставі п.183.10 ст.183 ПК України згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №

Крім того, у зв`язку із отриманням доходу протягом календарного року понад 1 000 000 грн позивач з огляду на положення п.296.10 ст.296 ПК України повинен був застосовувати реєстратор розрахункових операцій, а невиконання даної вимоги зумовило правомірне застосування до позивача штрафних санкції на підставі податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що звернення позивача до АТ КБ "ПриватБанк" про зміну призначення платежів є належним доказом внесення позивачем на свій рахунок також власних коштів. При цьому, є безпідставними доводи відповідача, що різні дати реалізації товарів та внесення ним коштів на банківський рахунок свідчать про неможливість внесення отриманої готівки на свій рахунок.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 в період з 27.09.2019 по 27.02.2020 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі (II група), був платником єдиного податку та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка суб`єкта господарської діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.07.2017 по 10.02.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 10.02.2020.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №0568/22-01-33-03 від 04.09.2020, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

- п.п.296.5.2, п.296.5, ст.296 ПК України, занижено обсяг задекларованого доходу декларації платника єдиного податку за 2019 рік, за результатом перерахунку якого, підлягає донарахування у відповідності до норм вищезазначених пунктів ПК України 107700,00 грн. єдиного податку. А саме: за IV квартал 2019 року, сума доходу декларації платника єдиного податку задекларованого ФОП ОСОБА_1 становить 1485000,00 грн, за результатом перевірки, сума доходу - 2 218 000,00 грн, а тому, сума доходу не задекларована платником самостійно та не відображено окремо в графі декларації, яка підлягає оподаткуванню за ставкою 15% становить 733000,00 грн, сума єдиного податку - 107 700,00 грн;

- п.164.1 ст.164, п.177.2. ст.177, п.177.4 ст.177 ПК України та в зв`язку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, ФОП ОСОБА_1 занижено чистий оподатковуваний дохід за 2020 рік на 701 212,50 грн, та як наслідок не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2020 рік в сумі 126218,35 грн;

- п.177.5 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 не подано декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік;

- п.164.1 ст.164, п.177.2, пп.177.4.1 пп.177.4.4., п.177.4.5 п.177.4 ст.177, пп.1.6 п.16.1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, в результаті чого занижено чистий оподатковуваний дохід на 701 212,50 грн та відповідно не сплачено до бюджету військовий збір за 2020 рік в сумі 10518,19 грн;

- п.1 ч.4 ст.4, п.1 ч.2 ст.7, п.5 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VІ (Закон №2464-VІ), ФОП ОСОБА_1 занижено базу нарахування єдиного соціального внеску за 2020 рік на 701 212,50 грн, відповідно і суму єдиного соціального внеску за 2020 рік на 23633,01 грн;

- п.296.10 ст.296 ПК України, абз.3 ст.3 Розділу II Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (Закон №265/95-ВР), ФОП ОСОБА_1 у 2020 році здійснювалась реалізація товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2132000,00 грн без застосування реєстратора розрахункових операцій;

- п.181.1 ст.181, п.183.1, 183.2, 183.4, 183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.193.1 ст.193 ПК України, протягом 12 календарних місяців, у зв`язку із здійсненням операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню ПДВ, позивачем отримано більш як 1 000 000 грн (без урахування ПДВ), однак позивач не зареєструвався платником ПДВ, не визначив операції з постачання товарів об`єктом оподаткування та відповідно занизив податкове зобов`язання з ПДВ за період з 01.01.2020 по 27.02.2020 на 426 400,00 грн, в тому числі: січень 2020 року на 256 200,00 грн, лютий 2020 року на 170200,00 грн.

На підставі зазначених висновків акту перевірки Головного управління ДПС у Хмельницькій області винесено:

- податкові повідомлення-рішення від 06.10.2020:

форми Р №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб за основним платежем на 107700 грн та за штрафними санкціями на 26925 грн;

форми Р №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за основним платежем на 126218,35 грн та за штрафними санкціями на 31554,59 грн;

форми Р №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за основним платежем на 10518,19 грн та за штрафними санкціями на 2629,55 грн;

форми Р №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 426400 грн та за штрафними санкціями на 106600 грн;

форми ПС №, яким застосовано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 340 грн;

форми ПС № яким застосовано штрафні санкції за порушення законодавства щодо застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування в розмірі 213200,00 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2020 № Ф- зі сплати єдиного внеску на суму 23633,01 грн;

- рішення від 06.10.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 2363,30 грн.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені висновки акта №0568/22-01-33-03 від 04.09.2020 необґрунтовані, а прийняті на їх підставі рішення - протиправні, а тому підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно п. 291.4 ст. 291 ПК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1 500 000 грн.

Згідно п.п.296.1.1 п.296.1.ст.296 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи-підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Згідно п.296.2 ст.296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Відповідно до пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Згідно п.296.5 ст.296 ПК України отримані протягом податкового (звітного) періоду доходи, що перевищують обсяги доходів, встановлених пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, відображаються платниками єдиного податку в податковій декларації з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 296.5.1-296.5.5 цієї статті.

Відповідно до п.п.296.5.1 п.296.5 ст.296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп.

При цьому у податковій декларації окремо відображаються обсяг доходу, оподаткований за ставками, визначеними для платників єдиного податку першої та другої груп, обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків, обсяг доходу, оподаткований за новою ставкою єдиного податку, обраною згідно з умовами, визначеними цієї главою, авансові внески, встановлені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Згідно пп.1 п.293.4 ст.293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи-підприємці) у розмірі 15 відсотків: до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

03.01.2020 позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік у рядку 8 розділу V якої самостійно здекларовано загальну суму доходу за 2019 рік в розмірі 1485000,00 грн.

Вказана сума підтверджується виписками по банківського рахунку позивача № НОМЕР_2 та відомостями з Книги обліку доходів платника податків.

Разом з цим, у ході перевірки встановлено наявність видаткових накладних на реалізацію санітарно-керамічних виробів №1 від 08.10.2019, №2 від 15.10.2019, №3 від 17.10.2019, №4 від 21.10.2019, №5 від 25.10.2019, №6 від 27.11.2019, №7 від 02.12.2019, №8 від 24.12.2019 на загальну суму 733 000,00 грн.

Водночас, сума виручки за вказаними видатковими накладними не відображена у Книзі обліку доходів платника податків та не включена до складу рядку 8 розділу V декларації платника єдиного податку. У зв`язку із цим, відповідачем констатовано заниження позивачем задекларованого доходу декларації платника єдиного податку за 2019 рік на 733 000,00 грн та як наслідки, невиконання позивачем обов`язку перейти на загальну систему оподаткування з 01.01.2020 та заниження суми єдиного податку на 107 700,00 грн.

Стверджуючи про необґрунтованість вказаних висновків відповідача, позивач з яким у повній мірі погодився й суд першої інстанції зазначає, що податковим органом не враховано, що частина сум внесених до Книги обліку доходів вносилась позивачем сумами, які одночасно складалися із сум виручки за видатковими накладними та власних коштів. Позивач, фактично в порушення правил ведення Книги обліку доходів, заносив дані однією сумою, сумуючи кошти від реалізації продукції та власних коштів внесених на банківській рахунок.

Так, за період з 08.10.2019 по 31.12.2019 на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 сукупно зараховано 1485000,00 грн, у тому числі, дохід від реалізованих товарів у сумі 733000,00 грн та власні кошти у сумі 752000,00 грн. Зокрема, на рахунок позивача: 08.10.2019 зараховано сумарно на рахунок кошти в розмірі 140000,00 грн, з них 87000,00 грн виручка згідно видаткової накладної №1 від 08.10.2019, власні кошти - 53000,00 грн; 17.10.2019 - 565000,00 грн, з них 113000,00 грн виручка згідно видаткової накладної № 2 від 15.10.2019, 132000,00 грн згідно видаткової накладної №3 від 17.10.2019, власні кошти - 320000,00 грн; 25.10.2019 - 250000,00 грн, з них 81000,00 грн виручка згідно видаткової накладної №4 від 21.10.2019, власні кошти - 169000,00 грн; 27.11.2019 - 300000,00 грн, з них 77000,00 грн виручка згідно видаткової накладної № 5 від 25.11.2019, 52000,00 грн згідно видаткової накладної №6 від 27.10.2019, власні кошти - 171000,00 грн; 02.12.2019 - 130000,00 грн, з них 112000,00 грн виручка згідно видаткової накладної №7 від 02.12.2019, власні кошти - 18000,00 грн; 26.12.2019 - 100000,00 грн, з них 79000,00 грн виручка згідно видаткової накладної №8 від 24.12.2019, власні кошти - 21000,00 грн.

Як докази внесення позивачем однією сумою виручки за видатковими накладними та власних коштів суд першої інстанції врахував:

- звернення позивача до відділення АТ КБ "Приватбанк" про зміну призначення платежів, що відображають розділення внесеної суми на платежі призначенням внесення виручки та призначенням внесення власних коштів;

- виписку по банківському рахунку;

- відповіді банку.

Однак, апеляційний суд критично розцінює вказані доводи позивача та висновки суду першої інстанції з огляду на те, що:

- незважаючи на звернення позивача від 23.09.2020 до відділення АТ КБ "Приватбанк" про зміну призначення платежів, банком не було змінено жодного призначення платежів у зв`язку із наявністю прямої заборони банку здійснювати такі дії;

- позивач звернувся до відділення АТ КБ "Приватбанк" із проханням про зміну призначення платежів 23.09.2020, тобто майже через місяць після проведення перевірки, незважаючи на те, що помилка у призначенні платежів, про яку зазначає позивач, фактично більш як вдвічі збільшує суму його доходу за 2019 рік;

- виписка з банківського рахунку позивача № НОМЕР_2 жодним чином не підтверджує надходження на вказаний рахунок позивача його власних коштів або виручки за вказаними видатковими накладними;

- згідно відповіді АТ КБ "Приватбанк" від 01.10.2020 №20.1.0.0.0/7-200924/2206 банк повідомив позивача, про відмову в задоволенні його запиту щодо внесення коригуючи виправлень у реквізит платіжного доручення «призначення платежу».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що позивач не пояснив, а суд першої інстанції не встановив, з якою метою позивач у Книгу обліку доходів вносив відомості про внесення на свій банківський рахунок власних коштів, штучно збільшуючи обсяг отриманого доходу.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновками відповідача про те, що позивач самостійно задекларував дохід за звітний період (2019 рік) у розмірі 1485000,00 грн до якого не включив суми доходів, отриманих за видатковими накладними №1 від 08.10.2019, №2 від 15.10.2019, №3 від 17.10.2019, №4 від 21.10.2019, №5 від 25.10.2019, №6 від 27.11.2019, №7 від 02.12.2019, №8 від 24.12.2019 у загальному розмірі 733 000,00 грн.

Таким чином, у 2019 році позивач, фактично отримавши за 2019 календарний рік дохід у розмірі 2 218 000,00 грн, в силу вимог пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України був зобов`язаний перейти на загальну систему оподаткування з 01.01.2020 та задекларувати дохід у розмір 733 000 грн з урахуванням вимог п.296.5 ст.296, пп.1 п.293.4 ст.293 ПК України.

Оскільки позивач не виконав вказаних обов`язків, апеляційний суд вважає правомірним донарахування позивачу єдиного податку за 2019 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 № та обґрунтованим висновок відповідача про необхідність застосування до позивача з 01.01.2020 правил перебування на загальній системі оподаткування.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, окрім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, здійснюється за правилами, визначеними ст.177 ПК України.

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пункт 167.1 статті 167 ПК України, передбачає, що ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.177.5 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.3 п.177.5 ст.177 ПК України визначено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Згідно п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до приписів пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Оскільки позивач з 01.01.2020 був зобов`язаний перебувати на загальній системі оподаткування, він повинен був декларувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок, базою нарахування яких є чистий оподатковуваний дохід позивача.

Визначаючись щодо суми чистого оподатковуваного доходу позивача за 2020 рік, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно виписок з банківських рахунків позивача та відомостей з Книги обліку доходів за період з 01.01.2020 по 28.02.2020 позивачем отримано дохід у розмірі 1 430 000 грн.

Разом з цим, у ході перевірки встановлено наявність видаткових накладних на реалізацію товарів №1 від 08.01.2020, №4 від 20.01.2020, №5 від 20.01.2020, №6 від 21.01.2020, №7 від 03.02.2020, №8 від 06.02.2020, №9 від 13.02.2020, №10 від 17.02.2020 на загальну суму 702 000 грн, надходження коштів за якими не відображені позивачем.

У зв`язку із цим, та з огляду на наявність підтверджених витрат позивача у 2020 році на суму 1 430 787,5 грн, відповідач зазначає про те, що позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід за 2020 рік на 701 212,50 грн та, як наслідок:

- не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2020 рік в сумі 126218,35 грн, що слугувало підставою для донарахування вказаної суми податку згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 № та застосування штрафних санкцій у розмірі 31554,59 грн;

- не подано декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік, що слугувало підставою для застосування до позивача штрафу згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 № у розмірі 340 грн;

- не сплачено до бюджету військовий збір за 2020 рік в сумі 10518,19 грн, що слугувало підставою для донарахування вказаної суми військового збору згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 № та застосування штрафних санкцій в розмірі 2629,55 грн;

- не сплачено єдиний внесок за 2020 рік у розмірі 23633,01 грн, що слугувало підставою нарахування вказаної суми єдиного внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2020 №Ф- та застосування у зв`язку із таким донарахування до позивача штрафу в розмірі 2363,30 грн згідно рішення від 06.10.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Водночас, позивач зазначає, що кошти у загальному розмірі 702 000 грн, отримані за вказаними видатковими накладними фактично були внесені на рахунок позивача та відображені у Книзі обліку доходів, однак у складі суми до яких також входили власні кошти позивача у загальному розмірі 728000,00 грн.

З такими доводами позивача також погодився й суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки тими ж доводами, що й для аналогічних операцій позивача за 2019 рік, які судом апеляційної інстанції визнані необґрунтованими вище по тексту даної постанови.

Враховуючи наведене, а також наявність у матеріалах справи доказів отримання та не відображення позивачем у податковому обліку за 2020 рік доходу за вказаними видатковими накладними у розмірі 702 000 грн, апеляційний суд погоджується із висновком відповідача про заниження позивачем у 2020 році чистого оподаткованого доходу на 701 212,50 грн, що свідчить про правомірність та відсутність підстав для скасування податкових повідомлень рішень від 06.10.2020 №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2020 №Ф- та рішення від 06.10.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до пп.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно пунктів 183.1, 183.2 статті 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, особа, яка безпосередньо здійснює операції з постачання товарів та послуг на митній території України, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість згідно з розділом V Податкового кодексу України, загальний обсяг яких перевищує 1 млн. грн., зобов`язана згідно з вимогами Податкового кодексу України подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженнями заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість.

При цьому таке правило, не застосовується до платників єдиного податку першої-третьої груп.

Обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн грн.), з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, а також обов`язок з його сплати та подання звітності, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.

Отже, в особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість). При цьому, обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26.02.2019 у справі 814/4461/13-а, від 05.09.2019 №813/8772/14 та 16.10.2019 у справі №1340/4383/18.

Відповідно пункту 183.10 статті 183 ПК України особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

За змістом постанови Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №200/6290/19-а законодавча норма, якою встановлено умови обов`язкової реєстрації платником ПДВ, не застосовується у разі невиконання платником податків встановленого ПК України обов`язку перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом. В такому випадку платник податків несе податкову відповідальність та сплачує ПДВ з операцій, які є об`єктом оподаткування, незалежно чи підлягає він обов`язковій реєстрації платником ПДВ відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Встановлено, що позивач з 01.01.2020 втратив право перебувати на спрощеній системі оподаткування, а за період з 01.01.2020 по 27.02.2020 отримав дохід у розмірі 2 132 000 грн від операцій, які підлягають оподаткування ПДВ.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком відповідача про заниження позивачем у 2020 році об`єкту оподаткування ПДВ на 2 132 000 грн. Таким чином, є правомірним податкове повідомлення-рішення від 06.10.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 426 400 грн та штрафними санкціями на 106600 грн.

Згідно ч.3 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надання послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Відповідно до пункту 296.10. ст. 296 ПК України реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку:

першої групи;

другої - четвертої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

З матеріалів справи встановлено, що у 2019 році обсяг доходу позивача перевищив 1 000 000 грн, відповідно з 01.01.2020 позивач був зобов`язаний використовувати реєстратори розрахункових операцій.

Однак, позивач за 2020 рік продав товар на суму 2 132 000 грн без застосування реєстратори розрахункових операцій, що свідчить про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 №.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 листопада 2021 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.