Справа № 120/1267/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1267/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

08 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року позивач, громадянин Молдови ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся в суд з позовом до Могилів-Подільского прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови про заборону в`їзду в Україну від 14 серпня 2020 року .

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 13.05.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову «Про заборону в`їзду в Україну» у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 правил перетину державного кордону України, а саме: позивач намагався перетнути кордон всупереч карантинним обмеженням, без обов`язкових документів відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширення на території України коронавірусу COVID-19" та в`їхати на території України шляхом спроби надання неправомірної вигоди службовій особі, тобто намагався безперешкодно потрапити на території України.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що поніс відповідальність за вчинене порушення, передбачене ст. 369 КК України, що підтверджується вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 у с праві № 138/2203/20, який позивач не оскаржував та сплатив штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова є додатковим видом покарання особи, коли він вже отримав покарання в рамках кримінального законодавства, та жодного додаткового покарання нормами ст. 369 КК України не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що позивач намагався перетнути кордон всупереч карантинним обмеженням, без обов`язкових документів та в`їхати на території України шляхом спроби надання неправомірної вигоди службовій особі, тобто намагався безперешкодно потрапити на території України, що є підставою для прийняття постанови про заборону в`їзду в Україну.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.08.2020 громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , під час перетину державного кордону з Республіки Молдова в Україну у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський», намагався перетнути державний кордон України всупереч встановленим правилам, шляхом надання неправомірної грошової винагороди службовій особі Державної прикордонної служби У країни, а саме начальнику 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Могилів-Подільський» (тип А) відділу прикордонної служби «Могилів-Подільський» І категорії (тип Б) лейтенанту ОСОБА_2 , у розмірі 100 доларів США, чим порушив встановлені правила перетину державного кордону України.

13.08.2020 ОСОБА_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 ККУ, а саме під час несення служби в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський», що розташований за адресою: площа Соборна, 7, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, у пункті перевірки документів інспектор 2 категорії групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Могилів-Подільський» відділу прикордонної служби «Могилів-Подільський» І категорії Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Москалюк С.М., який виконував обов`язок наряду «Перевірка документів» доповів особі, яка несла службу в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів», - лейтенанту ОСОБА_2 про те, що гр. ОСОБА_1 , не маючи відповідного ПЛР- тесту на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома», має намір перетнути державний кордон України.

В подальшому ОСОБА_1 провели до кімнати проведення співбесід, під час розмови ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про те, що він бажає здійснити перетин державного кордону не маючи відповідного ПЛР-тесту на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома» за винагороду за вказані незаконні дії.

Позивач поклав до свого паспорту грошові кошти в сумі 100 доларів США, що еквівалентно 2752,66 грн. на час вчинення кримінального правопорушення та передав зазначені кошти ОСОБА_2 , як винагороду за вказані вище незаконні дії.

На що, посадова особа ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів та в подальшому діяв відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Викладені обставини встановлені вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 року по справі №138/2203/20, яким ухвалено:

- Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 серпня 2020 року між прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури Коцулимом Б.В., якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000490 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України , та обвинуваченим ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), укладену із додержанням вимог ст. 52 КПК України у присутності захисника адвоката Головацького С.Б., на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщенні Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області.

- ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі 1000 ( однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 29.09.2020.

В подальшому, ОСОБА_1 , після завершення слідчих дій, отримав змогу вибути з території України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський».

Враховуючи те, що громадянин Молдови ОСОБА_1 був затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Республіки Молдова, відповідач керуючись пунктом 5 статті 2 розділу 1, підпунктами 1, 2, 3 статті 6, пунктом 1 статті 8 розділу 1 Закону України «Про прикордонний контроль», абзацом 5 пункту 1 статті 13 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпунктом «в» пункту 2.1. розділу 1 Інструкції про порядок прийняття органами державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 року №946 прийняв оскаржувану постанову від 14.08.2020 про заборону в`їзду в Україну строком на три роки.

На звороті зазначеної Постанови про заборону в`їзду наявна відмітка про те, що вона доведена громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 на зрозумілій мові 14.08.2020, що засвідчено особистим підписом останнього.

Позивач вважачи, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, приписами статті ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22.09.11 передбачено підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну прикордонну службу України", на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Приписами підпункту 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який діяв на час перетину державного кордону України 14.08.2020, громадянином Республіки Молдова ОСОБА_1 , визначено, що на території України на період дії карантину забороняється перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО "Партнерство заради миру", які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.

Особі, визначеній в абзаці першому цього підпункту, в якої відсутній поліс (свідоцтво, сертифікат) страхування, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє у перетині державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

Відповідно до підпункту "в" пункту 2.1 розділу II Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонним служби України від 05.12.2011 №946 (далі -Інструкція №946), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1564/20302, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону в разі: якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 2.3 розділу II Інструкції №946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на строк 3 роки.

У разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів складається довідка (п.3.1 розділу ІII Інструкції №946).

Положеннями пункту 3.3 розділу ІII Інструкції №946 передбачено, що на підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1).

Строк заборони в`їзду в Україну особі обчислюється з дати затвердження постанови (п.3.7 розділу ІІІ Інструкції №946).

Як встановлено судом першої інстанції, підставою прийняття спірної постанови про заборону в`їзду в Україну є висновок відповідача про порушення позивачем у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України або не виконання законних вимог посадових осіб та службових осіб органу охорони державного кордону, у зв`язку із тим, що позивач намагався перетнути державний кордон не маючи відповідного ПЛР-тесту на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома», що на момент перетину кордону, було передбачено вимогами постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Колегія суддів вважає необґрунтованими та помилковими доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач вже поніс відповідальність в рамках кримінального законодавства і сплавив штраф, а відтак не має підстав для заборони йому в`їзду на територію України, оскільки, крім надання ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди службовій особі за, що передбачена кримінальна відповідальність, також ним порушено правила перетинання державного кордону України у пункті пропуску через державний кордон України, за що передбачений інший вид відповідальності.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що 13.08.2020 громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , під час перетину державного кордону з Республіки Молдова в Україну у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський», намагався перетнути державний кордон України всупереч встановленим правилам, шляхом надання неправомірної грошової винагороди службовій особі у розмірі 100 доларів США, за те, що у нього відсутній відповідний ПЛР-тест на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома», чим порушив встановлені правила перетину державного кордону України.

Зокрема, факт надання ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди службовій особі у розмірі 100 доларів США не заперечується сторонами та підтверджується вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 по справі №138/2203/20, яким ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 ОСОБА_4 поніс відповідальність за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 К кримінального кодексу України - пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі.

Разом з тим, відповідачем прийнято оскаржувану постанову «Про заборону в`їзду в Україну» у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 правил перетину державного кордону України, а саме: позивач намагався перетнути кордон всупереч карантинним обмеженням, без обов`язкових документів відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширення на території України коронавірусу COVID-19" та в`їхати на території України шляхом спроби надання неправомірної вигоди службовій особі, тобто намагався безперешкодно потрапити на території України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову про заборону в`їзду в України із врахуванням вимог абзацу 5 ч.1 ст.13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яким передбачено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні.

Враховуючи вчинення позивачем правопорушення, за яке статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачена заборона в`їзду в Україну, відповідачем правомірно винесено постанову про заборону в`їзду позивачу на територію України терміном на три роки.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.06.2018 по справі №815/5991/15.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, після затримання за спробу незаконного перетину державного кордону України, реалізуючи принцип «ефективного засобу» послідовним є прийняття рішення відповідачем наступної заборони в`їзду позивачу на територію України протягом трьох років.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.