Справа № 380/17354/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ В ЧАСТИНІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

10 листопада 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача від 05 листопада 2021 року про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду у справі № 380/17354/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2015-2019 роках щорічної разової грошової допомоги до 05 травня;

- зобов`язати Львівську районну державну адміністрацію Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2019 роки, як учаснику бойових дій;

- визнати протиправними дії Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня;

- зобов`язати Львівську районну державну адміністрацію Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;

- визнати протиправними дії Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у зменшенні мені, ОСОБА_1 , розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік;

- зобов`язати Львівську районну державну адміністрацію Львівської області провести перерахунок та виплату мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з урахуванням раніше виплаченої суми;

- розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду.

Ухвалою судді від 18 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено особі, що звернулася із позовною заявою в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2015-2019 роках щорічної разової грошової допомоги до 05 травня; зобов`язання Львівської районної державної адміністрації Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2019 роки, як учаснику бойових дій; визнання протиправними дій Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня; зобов`язання Львівської районної державної адміністрації Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та надати суду підтверджуючі відповідні обставини докази.

05 листопада 2021 року позивач через систему «Електронний суд» подав заяву про виконання ухвали суду, в якій зазначає, що 03 вересня 2015 року він отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Водночас, з 2015 року щорічна разова грошова допомога до 5 травня позивачу не виплачувалася, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до Пустомитівської РДА Львівської області, Сокільницької сільської ради з відповідними заявами як усно, так і письмово. Повідомляє, що на час звернення з цими заявами не знав щодо необхідності отримання їх копій з відмітками про прийняття, оскільки вважав, що грошова допомога йому буде виплачена. Відповідей на свої заяви позивач не отримував. На особистих зустрічах посадові особи вказаних вище органів повідомляли позивача про те, що у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів грошова допомога буде йому виплачена у майбутньому. Проте виплат позивач так і не отримав. Не отримавши грошову допомогу до 5 травня у 2021 році в повному обсязі, 08 вересня 2021 року позивач звернувся до Пустомитівської РДА Львівської області, Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області із заявами про нарахування та виплату грошової допомоги за 2015-2020 роки та про перерахунок грошової допомоги за 2021 рік. Пустомитівська РДА Львівської області заяви позивача проігнорувала. Сокільницька сільська рада надала відповідь про те, що питання виплати грошової допомоги до 5 травня не відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. А Львівська районна державна адміністрація Львівської області своїм листом від 22 вересня 2021 року № 01-5/2230 відмовила позивачу у здійсненні перерахунку та виплати грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік та за попередні роки, не обґрунтовуючи підстав такої відмови. Позивач вважає, що наведені вище обставини свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з вищевказаними позовними вимогами.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у невиплаті йому у 2015-2019 роках щорічної разової грошової допомоги до 05 травня і зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2015-2019 роки, як учаснику бойових дій, а також про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у невиплаті йому у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня і зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Оцінюючи наведені вище аргументи позивача щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2020 роки, суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Конституція України також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист належить до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у жовтні 2021 року та оспорює, зокрема, дії відповідача щодо невиплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2020 роки.

Частиною четвертою статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

У своїй заяві від 05 листопада 2021 року позивач вказує, що з 2015 року щорічна разова грошова допомога до 5 травня йому не виплачувалася, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до Пустомитівської РДА Львівської області, Сокільницької сільської ради з відповідними заявами щодо здійснення виплати цієї допомоги за відповідні роки як усно, так і письмово, проте її виплати так і не отримав.

З наведеного слідує те, що позивач достеменно знав про порушення своїх прав невиплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за відповідні роки, проте з позовом до суду за захистом своїх не звертався, дій чи бездіяльності відповідальних за виплату такої допомоги органів державної влади у судовому порядку не оскаржував.

З цього приводу суд відзначає, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначив суд вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого особа мала би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо вона дійсно зацікавлена у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а її спір вирішено. З іншого боку, строк звернення до суду є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк звернення до суду суд може лише якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

На переконання суду, та обставина, що позивач знав про порушення своїх прав невиплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки, проте дій чи бездіяльності відповідальних за виплату такої допомоги органів державної влади у судовому порядку не оскаржував, беззаперечно свідчить про байдужість позивача до своїх прав, а відтак не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В той же час, отримання позивачем листа № 01-5/2230 від 22 вересня 2021 року у відповідь на його заяву (звернення) щодо (виплати) перерахунку щорічної разової грошової допомоги не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5, 4, 3, 2 та 1 роки після того, як дізнався про порушення своїх прав щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки відповідно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, яку суд враховує в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду в частині заявлених позовних вимог про: визнання протиправними дій Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2015-2019 роках щорічної разової грошової допомоги до 05 травня; зобов`язання Львівської районної державної адміністрації Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2019 роки, як учаснику бойових дій; визнання протиправними дій Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня; зобов`язання Львівської районної державної адміністрації Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», позивачем не надано.

За таких обставин позовну заяву у частині вищезазначених позовних вимог належить повернути на підставі частини 2 статті 123 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 122, 123, 242-246, 255, 293, 295, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суддя, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви позивача від 05 листопада 2021 року про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2015-2019 роках щорічної разової грошової допомоги до 05 травня; зобов`язання Львівської районної державної адміністрації Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2019 роки, як учаснику бойових дій; визнання протиправними дій Львівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у невиплаті мені, ОСОБА_1 , у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня; зобов`язання Львівської районної державної адміністрації Львівської області нарахувати та виплатити мені щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 10 листопада 2021 року.

Суддя Клименко О.М.