Справа № 460/8874/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8874/20 пров. № А/857/13972/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, ухвалене суддею Борискіним С.А. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/8874/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача від 06.03.2019 року № 98/10 щодо призначення пенсії за віком;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити пенсію за віком з 20.02.2019 року, з урахуванням збільшення у 2019 та 2020 роках розмірів мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсію за віком від 06.03.2019 року № 98/10.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.02.2019 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 420,40 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як громадянин України, має право пенсію за віком, незважаючи на те, що проживає за межами України, досяг необхідного віку та стажу. Окремі недоліки трудової книжки, такі як дописана дата народження позивача, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком. Так само, на думку суду першої інстанції, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відсутність у позивача місяця реєстрації на території України.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що суд першої інстанції не врахував строки звернення до суду. Крім того, суд першої інстанції не врахував те, що для призначення пенсії позивач не подав документ, зокрема, паспорт громадянина України, який засвідчує його належність до громадянства України та документ, який засвідчує місце його реєстрації в Україні. Тому відповідач вважає, що правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач є громадянином України, однак постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки.

20.09.2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, листом № 98/10 від 06.03.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком, оскільки трудова книжка позивача оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки дату народження у відомостях про працівника дописано. Крім того, заява про призначення пенсії подана від імені позивача його представником, який не має повноважень звертатися із заявою про призначення позивачу пенсії.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Апеляційний суд встановив те, що однією із підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є те, що заяву про призначення позивачу пенсії подав від його імені представник адвокат Харчук В.І., який не має відповідного повноваження.

Надаючи оцінку цій підставі для відмови у призначення позивачу пенсії за віком, апеляційний суд виходить з аналізу наступних норм права.

Частиною 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Такий порядок визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема ідентифікує заявника (його представника).

Частинами 1 та 3 статті 244 Цивільного кодексу України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

При цьому, виходячи з аналізу цієї статті та статті 250 Цивільного кодексу України у довіреності мають бути визначені дії, які має право вчиняти представник в інтересах довірителя, оскільки з цим пов`язана можливість представника вчиняти конкретно визначені дії чи відмовитися від них.

Апеляційний суд проаналізувавши довіреність від 19.06.2017 року, яка видана позивачем представнику адвокату Харчуку В.І., на підставі якої представник звернувся із заявою до відповідача про призначення позивачу пенсії за віком, встановив, що така не містить вказівки на право представника подавати від імені позивача заяву про призначення пенсії.

Отже, представник позивача адвокат Харчуку В.І. не має повноважень на звернення від імені позивача із заявою про призначення позивачу пенсії за віком.

Виходячи із цих міркувань, апеляційний суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначення пенсії, оскільки, в такому випадку, заява вважається такою, що не подана.

Надання оцінки іншим обставинам спору є передчасним, оскільки з заявою про призначення пенсії від імені позивача звернулася особа, яка не має на це права.

Вказана обставина також виключає можливість дослідження трудової книжки позивача поданої неуповноваженою особою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки не застосував норми права, які підлягають застосуванню та не дав оцінку наведеній вище підставі, зокрема, через яку відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу. При цьому, суд першої інстанції вдався до аналізу обставин, зокрема пов`язаних з відсутністю документів про місце реєстрації позивача, які не були підставою для відмови у призначенні пенсії.

Внаслідок цих порушень, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги є суттєвими її необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі № 460/8874/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про призначення пенсії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Постанова складена 09.11.2021 року