Справа № 480/9152/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р.Справа № 480/9152/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 (суддя: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 23.04.2021) по справі № 480/9152/20

за позовом приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2

до Міністерства юстиції України треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬЖЕ", Товариство з обмеженою відповідальністю "К 22", ОСОБА_1 , Сумська міська рада

про скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (надалі також - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі також - відповідач) третя особа: Сумська міська рада, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02.10.2020 № 3454/5 "Про задоволення скарги";

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02.10.2020 № 3456/5 "Про задоволення скарги".

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року залучено до участі в розгляді справи за позовом Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа - Сумська міська рада про визнання протиправними та скасування наказів у якості третіх осіб: ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю "К22"; Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬЖЕ".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року адміністративний позов приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази Міністерства юстиції України від 02.10.2020 № 3453/5 та № 3456 /5 в частині анулювання державному реєстратору приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького 13, ) судові витрати у розмірі 1681 грн. 60 коп.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Сумська міська рада частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 в частині задоволених позовних вимог приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції скасував з формальних підстав правильні по суті накази Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги". Вказує, що позивач в своєму позові не спростовує факту незаконності реєстрації ним права власності та відсутності повного комплекту документів, а лише виказував на можливі порушення розгляду скарги та інші процедурні моменти які не вплинули на суть справи. З посиланням на порушення позивачем вимог законодавства під час вчинення реєстраційних дій, за наслідками яких було прийнято рішення від 30.05.2017 № 35441848, від 24.10.2017 № 37737665, від 11.12.2017 № 38634156, третя особа зазначає, що можливі порушення відповідачем процедури анулювання позивачу доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - не можуть бути підставою для виправдання порушень вчинених позивачем при реєстрації права власності. Відносно строків на подання скарг, скаржник з посиланням на ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" зазначає, що Сумською міською радою не було пропущено 60-ти денний строк на подання скарг до Мінюсту, який обчислюється з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. З приводу висновків суду щодо невмотивованості оскаржуваного наказу скаржник зазначає, що підставою та, відповідно, невід`ємною частиною Наказу є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 16.09.2020 за результатами розгляду скарги Сумської міської ради від 14.02.2020. Саме висновок Комісії містить "мотиваційну" частину, де відображені встановлені фактичні обставини, які стали підставою для скасування рішення державного реєстратора, тому доводи позивача щодо невмотивованості вказаного наказу вважаємо необґрунтованими. Крім цього, право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України, йому ж надано повноваження самостійно визначати вид санкції. Обраний відповідачем вид відповідальності у вигляді анулювання доступу позивачу до Державного реєстру речових прав є співмірним із вчиненими нею діями щодо незаконної державної реєстрації права власності об`єктів нерухомого майна котрі не існували до виділу, є виправданим і найбільш дієвим способом реагування.

Розгляд справи проведений без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що третя особа оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача № 3453/5 від 02.10.2020 задоволено скаргу Сумської міської ради від 14.02.2020. Скасовано рішення прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_2 від 30.05.2017 № 35441848, виконання наказу у цій частині покладено на Офіс протидії рейдерству. Анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконання наказу у цій частині покладено на державне підприємство "Національні інформаційні системи" (т.1, а.с. 8).

Наказом відповідача № 3456/5 від 02.10.2020 задоволено скаргу Сумської міської ради від 04.04.2020. Скасовані рішення прийняті приватним нотаріусом ОСОБА_2 від 24.10.2017 № 37737665 та від 11.12.2017 " 38634156, виконання наказу у цій частині покладено на Офіс протидії рейдерству. Анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконання наказу у цій частині покладено на державне підприємство "Національні інформаційні системи" (т.1, а.с. 12).

Не погоджуючись з вказаними наказами відповідача позивач звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Сумською міською радою пропущений 60-ти денний строк звернення до Міністерства юстиції України з відповідною скаргою, що відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови у задоволенні скарги. Крім того, накази, які оскаржуються, видано відповідачем за межами 45 денного строку від дати отримання скарг. Також, оскаржувані накази відповідача не містять ніяких мотивів їх прийняття, зокрема відсутнє будь-яке обґрунтування необхідності анулювання доступу приватного нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим фактично значно обмежується можливість здійснення ним нотаріальної діяльності. За висновком суду, накази, які оскаржуються не відповідають ознакам обґрунтованості, добросовісності та пропорційності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державним реєстратором, зокрема, є нотаріус.

Згідно з статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі, якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Рішення, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації прав та сплата адміністративного збору не вимагаються.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених підпунктами "г" та "ґ" пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

Рішення, передбачене підпунктом "д" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення, передбачені підпунктами "е" та "є" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України, його територіальними органами невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Згідно з частиною восьмою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

За приписами частин дев`ятої та десятої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 2 частини другої статті 37-1 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що здійснюється Мін`юстом, визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок №1128).

Згідно з пунктами 2, 3, 4 Порядку № 1128 для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" з урахуванням особливостей, передбачених законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Пунктом 9 Порядку № 1128 встановлено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту (пункт 14 Порядку № 1128).

Як встановлено судом, Сумською міською радою скарги подані 14.02.2020 та 04.04.2020. При цьому у них зазначено, що про рішення реєстратора, які оскаржуються, заявнику стало відомо лише з довідки від 06.02.2020.

У скарзі від 14.02.2020 заявник оскаржує рішення приватного нотаріуса від 30.05.2017 про державну реєстрацію прав на нежитлові приміщення за адресою м. Суми, вул. Тополянська б. 16 за ТОВ "Альже". Вказує, що такою реєстрацією порушено права місцевої громади на земельну ділянку, на якій такі споруди розміщено.

Матеріали справи свідчать, що 01.06.2018 ТОВ "Альже" звернулось до Сумської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за адресою м. Суми, вул. Тополянська 16. До заяви додано витяги з Державного земельного кадастру, копію договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення та договору про поділ у натурі частки з нерухомого спільного часткового майна. Також надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у якому відображено інформацію щодо рішення приватного нотаріуса про реєстрацію за ТОВ "Альже" права власності на об`єкт нерухомості від 30.05.2017 № 35441848, тобто саме того рішення, яке оскаржується Сумською міською радою у скарзі від 14.02.2020. Дата формування витягу 25.05.2018 (т.2, а.с. 3-12).

Рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4531-МР затверджено технічну документацію із землеустрою та надано ТОВ "Альже" земельну ділянку в оренду (т. 1 а.с. 17). Зазначеними доказами підтверджується, що з червня 2018 року Сумська міська рада не лише могла, а й фактично дізналась про рішення була обізнана про рішення від 30.05.2017 № 35441848.

У скарзі від 04.04.2020 заявник оскаржує рішення приватного нотаріуса від 24.10.2017 № 22985999 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт незавершеного будівництва у АДРЕСА_2 . Рішення від 25.10.2017 № 37761837, яким право власності на зазначений об`єкт зареєстровано за ТОВ "ГК 19" на підставі договору купівлі-продажу. Також оскаржує рішення від 11.12.2017 № 38634156, яким право власності на об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано за ТОВ "К 22" на підставі акту приймання-передачі майна. Вказує, що такою реєстрацією порушено права місцевої громади на земельну ділянку, на якій такі споруди розміщено.

Як свідчать матеріали справи, 11.12.2017 ТОВ "ГК 19" звернулось до Сумської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою АДРЕСА_2 для розміщення лікувального закладу. До заяви додано копію акту приймання передачі об`єкту незавершеного будівництва за вказаною адресою до Статутного (складеного) капіталу. Також надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у якому відображено інформацію щодо рішення приватного нотаріуса про реєстрацію за ТОВ "К 22" права власності на об`єкт нерухомості від 11.12.2017 № 386341156, тобто саме того рішення, яке оскаржується Сумською міською радою у скарзі від 04.04.2020. Дата формування витягу 11.12.2017 (т.2, а.с. 13-15). Рішенням Сумської міської ради від 31.10.2018 № 4052-МР затверджено проект землеустрою на надано земельну ділянку в оренду ТОВ "К-22" на строк 10 років (т. 1 а.с. 18).

Зазначеними доказами підтверджується, що з грудня 2018 року Сумська міська рада не лише могла, а й фактично дізналась про рішення від 11.12.2017 № 386341156. Маючи у своєму розпорядженні зазначені документи, Сумська міська рада мала об`єктивну можливість дізнатися і про існування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва від 24.10.2017 № 22985999 за ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач, всупереч пункту 8 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", задовольняючи скарги Сумської міської ради порушив умови подання скарги, а саме, прийняв скаргу до розгляду після закінчення встановленого законом строку для її подач.

У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 826/9614/17 колегія суддів визнала необґрунтованими доводи, що встановлення дотримання строку звернення зі скаргою є виключними повноваженнями Міністерства юстиції України, оскільки відповідно до пункту 5 Порядку № 1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення, зокрема: чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги.

У цій постанові зазначено, що недотримання порядку розгляду скарги у вимірі зазначених правовідносин, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2019 року у справі № 821/669/17. Також перед тим, як вивчати обставини, викладені у скарзі, Міністерство юстиції повинно перевірити дотримання всіх передумов. У пункті 7 Порядку 1128 ідеться про те, що в разі, коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову в розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Правові наслідки подання скарги за межами шістдесятиденного строку визначено у пункті 8 частини 8 статті 37 Закону № 1952-ІУ, відповідно до якого якщо закінчився встановлений законом строк подання скарги, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги. За таких підстав, установивши, що колегія протиправно розглянула скаргу, яку було подано з порушенням строку, суд визнав наказ Мін`юсту протиправним і скасував його.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року (справа № 420/4037/20).

Крім того, відповідачем порушено максимальний 45 денний строк розгляду скарги, передбачений пунктом 4 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25 грудня 2015 року та статтею 20 Закону України "Про звернення громадян". Як встановлено судом, скарги Сумською міською радою були подані 14.02.2020 та 04.04.2020, отже останнім днем розгляду скарги мало бути 30.03.2020 та 19.05.2020, а не 02.10.2020. Порушення строку розгляду скарги Колегією також може у сукупності оцінюватися, як підстава для скасування наказів Міністерства юстиції за розглядом скарг у сфері державної реєстрації (постанова Верховного Суду від 12 червня 2019 року № 821/1490/17).

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарг відповідач зобов`язаний був прийняти мотивоване рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що накази відповідача від 02.10.2020 за результатами розгляду скарг Сумської міської ради не містять жодного мотивування та підстав, з яких Мін`юст дійшов висновку про необхідність саме анулювати доступ позивача до Державного реєстру прав. Не містять такого обґрунтування і висновки Колегії Міністерства юстиції (т. 1 а.с. 88-90, 154-157), які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Крім того, відповідач не довів необхідності застосування до позивача найсуворішого заходу стягнення та не обґрунтував належним чином, чому застосовано саме анулювання доступу, а не тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року № 826/12480/17 вказав, що законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати строки його застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2021 року (справа № 640/25601/19).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги щодо наявності підстав для застосування до позивача відповідних заходів стягнення у вигляді анулювання доступу державному реєстратору до Державного реєстру прав, оскільки під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанціях, відповідачем не доведено обґрунтованості, вмотивованості та пропорційності накладення такого стягнення.

Крім того, посилання на дискреційність повноважень відповідача при виборі виду стягнення не може нівелювати дотримання вищевказаних принципів при його накладенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваних рішень.

Разом з тим, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України від 02.10.2020 № 3453/5 та № 3456/5 в частині анулювання державному реєстратору приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення в частині задоволених позовних вимог приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 по справі № 480/9152/20 залишити без змін в частині задоволених позовних вимог приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 09.11.2021 року