Справа № 400/10840/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

10 листопада 2021 р. № 400/10840/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Южноукраїнської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Южноукраїнської міської ради від 28.10.2021 року №713.

Водночас, 09 листопада 2021 року від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Южноукраїнської міської ради від 28.10.2021 року №713 "Про демонтаж самовільно розміщених тимчасових споруд для здійсненя підприємницької діяльності (три торгові павільйони) за адресою: АДРЕСА_1 " та заборони відповідачу здійснювати демонтаж до винесення рішення по суті справи.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що ФОП ОСОБА_1 володіє торівельним кіоском, який складається з двох капітальних об`єктів нерухомості та трьох піднавісів за адресою: АДРЕСА_1 ». Відповідачем 28.10.2021 року прийнято рішення №713 "Про демонтаж самовільно розміщених тичасових споруд для здійсненя підприємницької діяльності (три торгові павільйони) за адресою: АДРЕСА_1 ". Вказала, що має місце існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком демонтаж належних позивачу тимчасових споруд та необхідність в подальшому докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права.

Відповідно до частин першої третьої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні є правом суду, яким він може скористатись у випадку, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви без повідомлення учасників справи.

Оскільки суд дійшов висновку про достатність наданих заявницею пояснень та доказів для розгляду заяви та про відсутність, у зв`язку з цим, необхідності виклику заявниці, розгляд заяви відбувся без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддя також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 26.11.2004 року Виконавчий комітет Южноукраїнської міської рди рішенням № 855 погодив проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0129 га в довгострокову оренду для комерційного використання під розміщення та ослуговування торівельного кіоску в комплексі з автобусною зупинкою в районі житлового будинку АДРЕСА_2 (на теперішній час пр. Незалежності), а 26 січня 2005 року Южноукраїнська міська рада рішенням № 406 затвердила вказане рішення виконкому.

14.04.2005 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Южноукраїнською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який рішенням Южноукраїнської міської ради № 1508 від 26.03.2015 року було поновлено та продовжено ще на 10 років.

30.03.2006 року виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради видав ФОП ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на торгівельний кіоск з автобусною зупинкою літ. 1н А площею 79,6 кв.м. (два торгівельних зала, дві кімнати для переодягання та два санузла) без зазначення навісів.

19.04.2006 року рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 254 «торговельний кіоск з автобусною зупинкою» було перейменовано у «торгівельний павільйон з автобусною зупинкою».

30.08.2006 року Южноукраїнська міська рада рішенням № 56 присвоїла поштову адресу торгівельному павільйону з автобусною зупинкою проспект Леніна 20-В.

28.10.2021 року Южноукраїнською міською радою прийнято рішення №713 "Про демонтаж самовільно розміщених тичасових споруд для здійсненя підприємницької діяльності (три торгові павільйони) за адресою: АДРЕСА_1 ".

Згідно підпунктів 3.1 та 3.2 пункту 3 вказаного рішення наказно комунальному підприємству «Служба комунального господарства» (Паламарчук):

- в 5-ти денний термін з дня прийняття відповідного рішення, яке зазначене в п.2 цього рішення, укласти з Южноукраїнською міською радою відповідний договір про проведення демонтажу тимчасових споруд, зазначених в п.1 цього рішення, та їх зберігання;

- в 5-ти денний термін з дня укладання договору про проведення демонтажу тимчасових споруд, провести демонтаж самовільно розміщених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (три торгові павільйони) за адресою: АДРЕСА_1 , з відновленням благоустрою земельних ділянок.

На час вирішення питання про забезпечення позову процедура демонтажу спеціальних конструкцій регулюється Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Южноукраїнська Миколаївської області 28.01.2016 року № 73 в редакції рішення Южноукраїнської міської ради від 23.03.2017 року № 585 "Про внесення змін до рішення Южноукраїнської міської ради від 28.01.2016 року № 73 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Южноукраїнська Миколаївської області" (далі - Порядок).

Під демонтажем у цьому Порядку розуміється комплекс заходів, які передбачають відокремлення тимчасової споруди (далі - ТС) від місця її розташування або його основи та транспортування у місце подальшого зберігання.

Відповідно до п. 3 Порядку ТС підлягає демонтажу, а відповідна земельна ділянка приведенню у належний стан з відновленням її благоустрою у таких випадках:

- закінчення терміну дії паспорта прив`язки та/або договору оренди земельної ділянки, договору особистого строкового сервітуту;

- анулювання паспорта прив`язки;

- відсутність паспорта прив`язки;

- самовільне розміщення ТС;

- недотримання вимог паспорта прив`язки при розміщенні ТС;

- закінчення терміну дії документації для встановлення ТС, яка видавалася до набрання чинності Порядку;

- виявлення безхазяйної ТС;

- систематичне порушення норм і правил у сфері благоустрою населеного пункту, правил благоустрою території населеного пункту;

- заборгованість за договором особистого строкового сервітут або договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, яка виникла внаслідок систематичної несплати більше 3-ох місяців;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Підставою для проведення демонтажу ТС є рішення Южноукраїнської міської ради про демонтаж ТС. В рішенні повинно бути зазначено місце розташування ТС, відомості про власників (користувачів) ТС (якщо вони відомі), з визначенням для власників (користувачів) строку добровільного демонтажу, який становить тридцять робочих днів, та вимогою про приведення земельної ділянки в належний стан з відновленням її благоустрою. Строк для виконання, встановлений у рішенні розпочинається з моменту опублікування відповідного оголошення в газеті «Контакт» та на офіційному сайті міста Южноукраїнська.

Після відокремлення ТС від місця її розташування ТС транспортується і передається на тимчасове зберігання комунальному підприємству, що здійснювало демонтаж.

Демонтаж ТС не передбачає переходу права власності на неї до територіальної громади міста та/або комунальних підприємств міської ради.

Крім того, Порядком встановлено, що власник ТС може повернути собі демонтовані ТС на підставі заяви про повернення демонтованої спеціальної конструкції, документа, що підтверджує право власності (інше майнове право) на конкретну ТС та документа, що підтверджує оплату витрат спеціалізованому підприємству міської ради, пов`язаних з демонтажем ТС, транспортуванням та їх зберіганням.

Таким чином, демонтаж тимчасових споруд не є розпорядженням майном та жодним чином не несе загрози самому майну.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.07.2019 року у справі №580/332/19 та від 17.10.2019 року у справі №640/7285/19.

Суд враховує, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень безумовно справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є беззаперечними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Суд зауважує, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року по справі № 640/3755/20.

Крім того, забезпечення позову в такий спосіб, на який вказує позивач, з підстав на які вона посилається, фактично є вирішенням спору по суті заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/9263/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 800/521/17 дійшла до подібного висновку, зазначаючи, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці, за захистом яких вона звернулася до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності дій/бездіяльності (рішень) суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, за захистом яких вона звернулася до суду, такими діями/бездіяльністю (рішеннями).

Таким чином, суд доходить висновку, що заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, недоведеною та непідтвердженою жодними належними доказами, а тому у забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 120, 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 09.11.2021 року шляхом зупинення дії рішення Южноукраїнської міської ради від 28.10.2021 року №713 "Про демонтаж самовільно розміщених тимчасових споруд для здійсненя підприємницької діяльності (три торгові павільйони) за адресою: АДРЕСА_1 " та заборони відповідачу здійснювати демонтаж до винесення рішення по суті справиі - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текс ухвали складено та підписано суддею 10.11.2021 року.

Суддя Г. В. Лебедєва