Справа № 200/8186/21
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 р. Справа№200/8186/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю:

представника відповідача-1 Нівєдова Д.В.,

представника відповідача-2 Стронової І.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3), Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що на її думку, її звільнення з посади є протиправним та таким, що проведено з порушеннями вимог законодавства. Вважає, що при звільненні не враховано її переважне право на працевлаштування, оскільки на час звільнення вона перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначає, що звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Оскільки правонаступником Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у зв`язку з тим, що відбулося приєднання територіального органу Пенсійного фонду до Головного управління Пенсійної о фонду України в Донецькій області в якості структурного підрозділу. Скорочення чисельності державних службовців в Головному управлінні не відбулося, а навпаки, оголошено про конкурс на заміщення вакантних посад, про що містяться повідомлення на його сайті в мережі Інтернет. Крім того, жодного документа про відмову від запропонованої посади 14.04.2021 вона не підписувала, а лише 16.04.2021 начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області була попереджена про наступне вивільнення, при цьому не погодилася з проходженням конкурсного відбору на запропоновану посаду. Будь-яких інших пропозицій рівнозначної або нижчої посади державної служби відповідно до її кваліфікації у цьому державному органі їй не пропонували, при цьому такі посади державної служби у цьому державному органі без проходження конкурсного відбору мали місце.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких зазначав, зокрема, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України, наказу Пенсійного фонду України від 02.11.2020 №115 Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України проведено приєднання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Головне управління) з 01.06.2021. Відповідно до наказу Пенсійного фонду України від 02.11.2020 №115 Про заходи у зв`язку з реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України, постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України, відповідно до Порядку делегування окремих повноважень керівника державної служби в центральному органі виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1041, делеговано повноваження керівника державної служби з питань управління персоналом щодо попередження про звільнення державних службовців, які займають посади начальників, їх заступників (у тому числі перших заступників) управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, а також об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України, Донецької області - начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 . Згідно з ч.3 ст.87 Закону України Про державну службу суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). 16.04.2021 ОСОБА_1 вручено попередження про наступне звільнення у зв`язку з приєднанням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Даним повідомленням їй запропоновано продовжити роботу у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта відділу представництва інтересів в судах та інших органах №3 юридичного управління відповідно до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за умови проходження конкурсного відбору. Між тим, із таким переведенням позивач не погодилася, про що зробила відповідний запис на листі-повідомленні про звільнення. Отже, бажання продовжити роботу у структурних підрозділах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивач не виявила. Оскарженим наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.05.2021 №54-О Про звільнення звільнено ОСОБА_1 31.05.2021 у зв`язку з реорганізацією Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Підставою для звільнення є відмова позивача від запропонованої посади. Вважав оскаржуваний наказ про припинення державної служби позивача таким, що відповідає вимогам ст.87 Закону України Про державну службу, не порушує вимог ч.2 ст.40, ч.ч.2 та 3 ст.492 Кодексу законів про працю України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин в силу норм ч.5 ст.40 Кодексу законів про працю України та ст.ст.3,5 Закону України Про державну службу. При цьому відповідачем дотримано вимоги ч.3 ст.87 вказаного Закону щодо належного персонального попередження позивача не пізніше ніж за 30 календарних днів про наступне вивільнення, тому відсутні підстави для поновлення позивача на займаній до звільнення посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідачем, Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, відзив на позовну заяву подано не було.

Позивач подала відповідь на відзив, якою підтримала доводи позовної заяви. Додатково зазначала, що відповідач застосовує положення ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка на час спірних правовідносин втратила чинність. Державний службовець, в тому числі якого попереджене про звільнення, з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентносте може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на іншу посаду державної служби в порядку, визначеному ст.41 цього Закону. Даний висновок знайшов своє підтвердження у роз`ясненні Національного агентства України з питань державної служби від 15.03.2021 №132-р/з. Для виявлення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Однак, такого порівняльного аналізу відповідачами проведено не було; не враховано те, що вона має стаж роботи на посаді державної служби майже 19 років. Жодних стягнень до неї не застосовувалося. Також не враховано те, що на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 26.04.2022, і її звільнення в силу ч.3 ст.184 Кодексу законів про працю України не допускається. Її заява про надання соціальної відпустки для догляду за дитиною свідчить про те, що вона мала намір продовжувати трудові відносини з відповідачем, а не припиняти їх. Просила задовольнити позов.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що позивачкою не враховано, що відповідач вчинив усі залежні від нього дії щодо виконання зазначеної ч.3 ст.186 КЗпП України. Посада, займана позивачем до звільнення, головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного відділу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 17 відносилась до підкатегорії В1, рівень держаного органу юрисдикція якого поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення. Після ліквідації Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», наказу Пенсійного фонду України від 02.11.2020 №115 Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України» та на виконання наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.11.2020 №1663 «Про заходи у зв`язку з реорганізацією деяких територіальних органів Фонду області» його повноваження передані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області, що належить до рівня державного органу, юрисдикція якого поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва та Севастополя. При реорганізації пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби в новоствореному органі, а не обов`язком, а тому відсутні можливості та правові підстави щодо пропонування позивачу інших рівнозначних посад.

17.08.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, згідно якої просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.05.2021 №54-О "Про звільнення", в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу у зв`язку з реорганізацією відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971 №322-VII та п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у випадку повної ліквідації Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рівноцінній посади державної служби Головного управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (дислокація Бахмутсько-Лиманський сервісний центр Пенсійного фонду Донецької області) відповідно до ОСОБА_1 кваліфікації;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (ідент.код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2021 по момент фактичного поновлення на посаді;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (ідент.код НОМЕР_1 ) заподіяної моральної шкоди у розмірі 5000 грн;

- відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням даного рішення.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на адресу суду надійшли заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказано, що позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди. Зазначає, що не має законодавчих та інших правових підстав щодо виплати з коштів Пенсійного фонду України будь-яких відшкодувань моральної шкоди, оскільки бюджетом Пенсійного фонду України, який кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду подано клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви вказано, що наказом Управління від 17.09.2021 №60-0 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » скасовано наказ Управління від 31.05.2021 №54-0 «Про звільнення», в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у зв`язку з реорганізацією відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та поновлено ОСОБА_1 на витребуваній посаді з 01.06.2021 на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу з попередніми умовами праці з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною з відповідно до медичного висновку по 26.04.2022 або фактичного виходу з відпустки. Рекомендованим листом з повідомленням про вручення Головним управлінням 17.09.2021 на адресу ОСОБА_1 направлена копія наказу від 17.09.2021 №60-0 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » разом з додатком до пропозицій з переліком рівнозначних посад Головного управління без умови проходження обов`язкового конкурсного відбору. Крім того, позов ОСОБА_1 в частині стягнення з Головного управління на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.06.2021 по момент фактичного поновлення не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутності такого заробітку більш як за один рік.

Через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.09.2021 №60-О з метою приведення у відповідність до діючого законодавства України ОСОБА_1 добровільно було поновлено з 01.06.2021 на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта. З даним наказом позивача було ознайомлено 21.09.2021. Позивач вважає, що період з 01.06.2021 по 17.09.2021 рік є вимушеним прогулом, у зв`язку з чим наявне право на отримання компенсації за час вимушеного прогулу, обрахований відповідно до абзаців 3-5 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. На підставі наведеного, ОСОБА_1 просила задовольнити адміністративний позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення заподіяної моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких вказано, що відповідно до особистої заяви ОСОБА_1 від 22.09.2021 її звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу, 22.09.2021 за ініціативою державного службовця у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, згідно з ч.3 ст.86 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII. У зв`язку з наведеним вважає, що ОСОБА_1 до заявлення позовних вимог не мала наміру продовжувати працювати в Головному управлінні на посаді державної служби.

06.07.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

20.07.2021 ухвалою суду клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено; вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання на 17.08.2021; витребувано додаткові докази по справі.

17.08.2021 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №200/8186/21 на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч.4 ст.173 КАС України; відкладено підготовче засідання по справі на 21.09.2021.

21.09.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.10.2021.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання без її участі.

Представники відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав наведених у відзиві, надали суду аналогічні пояснення.

19.10.2021 протокольною ухвалою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 має стаж роботи на державній службі понад 13 років; перебувала на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу.

Наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.08.2018 №03-ОС ОСОБА_1 з 01.06.2018 призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу за переведенням з Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (том 1 а.с.18).

Наказом вказаного органу Пенсійного фонду України від 23.04.2021 №6-СОЦ позивачу надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.04.2021 по 26.04.2022 (том 1 а.с.17).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях шляхом приєднання до головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях за переліком згідно з додатком.

До вказаного Переліку внесений відповідач - Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Наказом Пенсійного фонду України від 02.11.2020 №115 «Про заходи у зв`язку з реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України від 09.10.2020 №925» делеговані повноваження керівника державної служби з питань управління персоналом щодо попередження про звільнення державних службовців, які займають посади начальників, їх заступників (у тому числі перших заступників) управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, а також об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», зокрема Донецької області начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 (п. 1 Наказу) (том 1 а.с. 37).

Пунктом 2 вказаного наказу начальникам головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях наказано:

- прийняти рішення про утворення та затвердження складу комісій з припинення управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, а також об`єднаних управлінь, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» (далі управління), в тому числі про призначення голів цих комісій, визначити порядок і строк заявлення кредиторами вимог;

- забезпечити дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України при здійснені заходів з реорганізації управлінь;

- запропонувати роботу в головних управліннях Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях відповідно керівникам управлінь та їх заступникам (у тому числі першим заступникам);

- забезпечити у порядку, визначеному законодавством, документування дій, передбачених цим наказом;

- здійснювати контроль за станом реорганізації управлінь, надавати методичну допомогу, вживати організаційних заходів щодо вивільнення та призначення працівників;

- забезпечити в установленому законом порядку внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення управлінь.

Наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10.11.2020 №342 (з наступними змінами) затверджений план заходів з проведення реорганізації (додаток № 1 до цього наказу) (том 1 а.с. 39-46).

Також вказаним органом складено список працівників, які підлягають попередженню про наступне вивільнення (додатком №2 до наказу від 10.11.2020 №342). До вказаного списку внесена позивача.

10.11.2020 позивач попереджений про наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією, що підтверджується особистим підписом позивача (том 1 а.с.51).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу представництва інтересів в суді відповідно до штатного розпису вказаного Головного управління за умови проходження конкурсного відбору.

16.04.2021 від пропозиції Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про проходження конкурсного відбору на вказану посаду позивач відмовилася (том 1 а.с.20).

Наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.05.2021 №54-О «Про звільнення» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», на підставі наказу Пенсійного фонду України від 02.11.2020 №115 «Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України», наказу Головного управління Пенсійного фонду України від 14.05.2021 №445 «Про внесення змін до наказу Головною управління від 06.11.2020 №1663», наказу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.05.2021 №172 «Про внесення змін до наказу від 10.11.2020 №342» припинено державну службу та звільнено, зокрема ОСОБА_1 31.05.2021 з посади головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу у зв`язку з реорганізацією відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України та п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначена відмова від запропонованої посади від 14.04.2021 (том 1 а.с.21).

Під час розгляду справи наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.09.2021 №60-О «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » скасовано п.13.1 та п.13.2 наказу від 31.05.2021 №54-О «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 з 01.06.2021 на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу з попередніми умовами праці з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку по 26.04.2022 або фактичного виходу з відпустки (том 1 а.с.238).

Вказаний наказ було направлено на адресу позивача разом з пропозицією рівнозначних посад в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.09.2021 з додатком, для ознайомлення та обов`язкового повернення другого екземпляру (том 1 а.с. 239-242).

Наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22.09.2021 №61-О «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу 22.09.2021 за ініціативою державного службовця у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, згідно з ч.3 ст.86 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу».

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначена заява ОСОБА_1 від 22.09.2021 (том 1 а.с.13).

Судом також встановлено, що станом на час розгляду справи Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перебуває в стані припинення і з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ще не виключено ().

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.09.2021 №60-О «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » скасовано п.13.1 та п.13.2 наказу від 31.05.2021 №54-О «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 з 01.06.2021 на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу з попередніми умовами праці з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку по 26.04.2022 або фактичного виходу з відпустки.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушеним прогулом відповідно до трудового законодавства вважається час, протягом якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Як зазначалось вище, наказом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.04.2021 №6-СОЦ позивачу надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.04.2021 по 26.04.2022 (том 1 а.с.17).

Таким чином, станом на день звільнення та поновлення на посаді позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Згідно ст.18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до трудового законодавства відпустка по догляду за дитиною надається без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку.

Оскільки суд не вирішував спір про поновлення позивача на роботі, позивач по день поновлення на посаді перебувала у відпустці по догляду за дитиною, не здійснювала своїх функціональних обов`язків, що не залежить від волі роботодавця, відтак не мала змоги отримувати заробітну плату.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заподіяної моральної шкоди у розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16.

Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Суд наголошує на тому, що будь-яких доказів того, що дії відповідача будь-яким чином призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, позивачем не надано. Саме лише посилання на протиправність дій суб`єкта владних повноважень недостатньо для прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, судом таких обставин не встановлено, суд прийшов до висновку про те, що підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

У зв`язку з перебуванням судді Донецького окружного адміністративного суду Загацької Т.В. з 26.10.2021 до 29.10.2021 включно у щорічній основній відпустці та з 01.11.2021 по 09.11.2021 на лікарняному, повний текст рішення виготовлено 11.11.2021.

Керуючись статтями 5-10, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3), Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення заподіяної моральної шкоди у розмірі 5000 грн відмовити.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 19.10.2021.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька