Справа № 440/10584/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/10584/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.,

та представників сторін:

від позивача Кіндяк О.І.,

від відповідача Білько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач, УПД ГУНП в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність дій уповноваженого органу щодо відмови у наданні позивачу дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї, оскільки ОСОБА_1 хоча й є громадянином Республіки Білорусь, однак перебуває на території України на законних підставах, отримав посвідку на постійне проживання в Україні, а тому в силу статті 26 Конституції України користується усіма правами на рівні з громадянами України. На переконання позивача, положення Інструкції №622, що є підзаконним нормативно-правовим актом, суперечать статтям 26, 85 Конституції України, а тому не є застосовними у спірних відносинах.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав та у наданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 33-36/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що спірні відносини урегульовані положеннями Інструкції №622, у силу приписів пункту 12.1 якої дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї надаються дозвільними органами виключно громадянам України.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

У судовому засіданні 26.10.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2021 проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

ОСОБА_1 є громадянином Республіки Білорусь, що підтверджено копією паспорта НОМЕР_1 /а.с. 19-21/.

Позивач отримав посвідку на постійне проживання в Україні, строком дії до 10.12.2030 /а.с. 22-23/.

19.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до УПД ГУНП в Полтавській області із заявою про видачу дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї /а.с. 39/.

Листом від 26.08.2021 вих.№172/115/30/01-2021 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для надання йому такого дозволу, оскільки у силу пункту 12.1 Інструкції №622 правом на придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються виключно громадяни України /а.с. 40/.

Не погодившись з такою відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 26 Основного Закону України проголошує, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

А у силу пункту 3 частини першої статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить прийняття законів.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначено Законом України від 22.09.2011 №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (надалі - Закон №3773-VI).

За змістом пунктів 6, 17 частини першої статті 1 Закону №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 2 Закону №3773-VI правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Частиною першою статті 3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання /частина перша статті 5 Закону №3773-VI/.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України від 22.02.2000 №1478-III "Про мисливське господарство та полювання" право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.

Статтею 13 названого Закону визначено, що іноземці можуть здійснювати полювання на території України відповідно до цього Закону. Документи на право полювання, видані відповідними органами інших держав, чинні на території України. Умови організації та здійснення полювання іноземцями, розмір плати за надані послуги і добуту продукцію полювання визначаються відповідними договорами, що укладаються між іноземцями або юридичними особами, які організовують для них полювання, та користувачами мисливських угідь.

Правовідносини, пов`язані з отримання дозволу на придбання мисливської зброї, урегульовані, зокрема, Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 (надалі - Положення №576), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (надалі - Інструкція №622).

Відповідно до пунктів 1, 2, 9 Положення №576, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

До предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належить, зокрема, пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів.

Видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, зокрема, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.

У силу пункту 2.3.2 Інструкції №622 дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв громадянами України видають управління (відділи) превентивної діяльності головних управлінь Національної поліції в області.

Згідно з пунктом 12.1 Інструкції №622 правом придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються громадяни України, які досягли 21-річного віку, мисливської нарізної зброї та основних частин до неї - 25-річного віку, холодної, охолощеної та пневматичної зброї та основних частин до неї - 18-річного віку. Кількість зброї, яку може мати громадянин України, не обмежена, однак власник зброї повинен забезпечити її безумовну схоронність.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність відмови УПД ГУНП в Полтавській області у наданні позивачу дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї.

Оцінюючи правомірність такої відмови суд враховує, що згаданими вище положеннями Інструкції №622 дійсно передбачено можливість надання відповідного дозволу громадянам України, а порядок надання таких дозволів іноземцям Інструкція №622 не врегульовує.

Поряд з цим суд зазначає, що Інструкція №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, який має відповідати положенням законів, Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За обставин цієї справи судом встановлено, що позивач дійсно є громадянином Республіки Білорусь, проте на законних підставах перебуває на території України, адже отримав посвідку на постійне проживання.

Положення чинного законодавства наділяють іноземця, який на законних підставах перебуває на території України, тими самими правами, як і громадян України, окрім тих, які можуть належати тільки громадянам України та прямо визначені Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

На цій підставі суд зауважує, що положення Інструкції №622 не можуть визначати обмеження прав іноземців, якими також наділені громадяни України, оскільки згадана Інструкція №622 не є законом у розумінні приписів статей 26, 85 Конституції України.

Конституція України та закони України (зокрема, Закон України "Про мисливське господарство та полювання") не обмежують іноземців у праві на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї.

Закон про обіг зброї в Україні відсутній.

Згідно з частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що позиція відповідача у спірних відносинах ґрунтується на помилковому розумінні положень пункту 12.1 Інструкції №622.

Так, положення згаданої Інструкції щодо надання дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї громадянам України відповідач помилково трактує, як таке, що забороняє надавати відповідний дозвіл іноземцю, який на законних підставах перебуває на території України, зокрема отримав посвідку на постійне проживання.

Однак, оскільки ні Інструкція №622, ані жоден інший нормативно-правовий акт не містить заборони на видачу такого дозволу іноземцю, то позивач має право на отримання відповідного дозволу на підставі положень статті 26 Конституції України.

За таких обставин, оскільки відмова УПД ГУНП в Полтавській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї ґрунтується на помилковому розумінні відповідачем норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача у спірних відносинах буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 23.09.2021 №0.0..1 /а.с. 26/. Зазначену суму судового збору зараховано до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 27/.

Відповідач доказів понесення судових витрат суду не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем судові витрати належить розподілити шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області (оскільки УПД ГУНП не є юридичною особою та не має відкритих рахунків у ДКСУ) на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу дозволу на придбання, зберігання та носіння гладкоствольної мисливської зброї з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області (; вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36039) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені частиною восьмою статті 18, частинами сьомою, восьмою статті 44, статтями 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2021 року.

Суддя О.О. Кукоба