Справа № 360/5499/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 листопада 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/5499/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кисельової Євгенії Олександрівни у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.1-4).

Ухвалою судді Луганського окружного адміністративного суду Кисельової Є. О. від 04.10.2021 у справі № 360/5499/21 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду належні докази щодо протиправності бездіяльності відповідача (рішення про відмову у призначенні нарахування та виплати грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, тощо); належні докази, що саме управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області позивачу виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі меншому ніж вісім мінімальних пенсій за віком; належних доказів отримання у квітні 2021 року разової грошової допомоги за 2021 рік в розмірі 3906,00 грн (а.с.13-14).

20 жовтня 2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшов лист, до якого він додав клопотання про надання доказів на адресу суду, що надіслане ним відповідачу, заяву про виправлення помилки в ухвалі суду та заяву про відвід судді, витяг з розрахункового рахунку у банку, докази направлення документів відповідачу (а.с.16-21).

Заяву про відвід судді Кисельової Є.О. обгрунтовано такими аргументами позивача.

Так, на його думку, суду достовірно було відомо, що рішення про відмову у призначенні нарахуванні та виплаті грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі меншому ніж вісім мінімальних пенсій за віком не існує. Позивач вважає, що суд зобов`язав його надати ті докази, які він не може надати, оскільки такі рішення відповідачем не виносяться.

Позивач також звертає увагу, що згідно з частиною 2 статтею 77 КАС України, обов`язок доказування в даному випадку покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, тому вважає, що інформацію викладену в ухвалі суду від 04.10.2021 про залишення позовної заяви без руху, повинен надати суду саме відповідач як суб`єкт владних повноважень. Але, позивач вважає, що суд поклав весь тягар доказування на нього як позивача, чим порушив зазначені вимоги законодавства.

Також у заяві про відвід судді зазначено, що у абз. 4 сторінки 2 ухвали від 04.10.2021 у справі № 360/5499/21 суду про залишення позовної заяви без руху допущена помилка в імені прізвищі та по батькові позивача.

У зв`язку з чим позивач просить суд розглянути заяву про відвід судді Кисельової Є.О. у справі №360/5499/21 та задовольнити її.

Суд розглядає заяву про відвод судді Кисельової Є. О. в межах аргументів позивача, що викладені в зазначеній заяві на підставі таких вимог чинного законодавства.

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 КАС України.

Так, частиною 3 зазначеної статті встановлено, що питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Так, ухвалою суду від 08 листопада 2021 року суддя Кисельова Є.О. дійшла висновку щодо необгрунтованості заяви про відвід судді (а.с.25).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 визначено суддю Шембелян В.С. для вирішення вказаної заяви про відвід.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Статтею 6 КАС України кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статей 1, 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, закріплено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах стороннього спостерігача.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України та частини другої статті 8 КАС України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

В пунктах 49, 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02, рішення від 9 листопада 2006 року) зазначено, що відповідно до усталеної практики суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wertstem v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця. Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Статтею 36 КАС України визначені підстави для відводу судді:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналіз аргументів заяви про відвід судді Кисельової Є.О., що подана позивачем у справі № 360/5499/21, дозволяє дійти висновку про те, що вони не пов`язані з обставинами, які перелічені в пунктах 1-3, 5 частини 1 статті 36 КАС України.

Отже, як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, позивач вказав порушення вимог законодавства, які містить ухвала судді від 04.10.2021 у справі № 360/5499/21 суду про залишення позовної заяви без руху щодо зобов`язання його надати докази на підтвердження певних обставин. Зазначає, що такі докази відсутні в нього, а мають бути саме у відповідача, у зв`язку із чим ним надіслано останньому клопотання про надання таких доказів суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст.72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Саме в позовній заяві відповідно до вимог частини 5 статті 160 КАС України зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Отже, обов`язок зазначати в позовній заяві про наявність чи відсутність певних доказів у позивача та інших осіб, які можуть підтвердити чи спрастувати певні обставини, що викладені в позові, або яким оргрунтовані рішення чи дії відповідача, які оскаржує позивач, покладається саме на позивача в силу дії зазначених вище норм законодавства.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, зміст заяви про відвод свідчить, що позивач фактично не погоджується з процесуальним рішенням судді про залишення його позову без руху, що не може бути підставою для відводу судді відповідно до вимог ч.4 ст. 36 КАС України.

Також в заяві про відвід зазначено, що сумнів у неупередженості та об`єктивності судді в позивача викликала саме наявність помилки в судовому рішенні, щодо виправлення якої позивач подав окрему заяву.

Згідно з вимогами пункту 12 частини 1 статті 4 КАС України судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.

Відповідно до вимог статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. У разі необхідності суд може розглянути питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів з дня її надходження.

Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Отже, питання про усунення помилки в судовому рішенні врегульовано іншими процесуальними нормами, ніж питання заявлення відводу судді. Позивач реалізував своє процесуальне право й звернувся до суду з заявою про виправлення помилки в ухвалі суду, яка вирішується в окремому порядку. Тому наявність очевидної помилки чи технічної описки, що не впливає на зміст прийнятого рішення суду не є підставою для відводу судді відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Оскільки доводи заявника щодо відвіду судді Кисельової Є.О. з зазначених вище підстав є необгрунтованими, суддя дійшов висновку про відсутність передбачених ст. 36 КАС України підстав для її відводу судді, у зв`язку з чим в задоволенні цієї заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кисельової Євгенії Олександрівни у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на таку ухвалуможуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяВ.С. Шембелян