Справа № 280/3238/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/3238/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

на рішення Запорізького оружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року (головуючий суддя Прасов О.О.) по адміністративній справі № 280/3238/21, розглянутої у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,стягнення середньомісячного заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.04.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі ГУ НП в Запорізькій області), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Запорізькій області щодо не проведення остаточного розрахунку з позивачем при звільненні 27.02.2020 року; стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період з 28.02.2020 року до 12.04.2021 року в сумі 214 538, 80 грн. без врахування податків, зборів (обов`язкових платежів).

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем чинного законодавства щодо реалізації його права на отримання всіх належних сум при звільненні, внаслідок чого він має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

У відзиві на позов відповідач просить в позові відмовити за безпідставністю вимог .

Рішенням Запорізького оружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ГУ НП в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з державної служби за період з 28.02.2020 року по 17.05.2021 року у розмірі 16 081 грн. 50 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення змінити з підстав порушення судом норм матеріального права, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ НП в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати також з підстав порушення судом норм матеріального права, що призвело до прийняття неправомірного рішення, та відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах поліції, та наказом ГУ НП в Запорізькій області №85о/с «По особовому складу» від 27.02.2020 року відповідно до п. 1 ч. 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» через скорочення чисельності або штату державних службовців, звільнений з посади провідного спеціаліста сектору моніторингу Бердянського відділу поліції з 27.02.2020 року, з виплатою компенсації за 07 календарних днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за період з 01.12.2019 року до 26.02.2020 року.

Матеріали справи свідчать, що відповідач здійснив частковий розрахунок з позивачем при звільненні згідно розрахункового листа за лютий 2020 року на суму 16 106,38 грн. платіжним дорученням №1348 від 26.02.2020 року,

згідно розрахункового листа за травень 2021 року позивачу нарахована 17.05.2021 року сума 12 952,84 грн. за платіжним дорученням №5086 від 14.05.2021 року.

Не погодившись з порушенням відповідачем термінів розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до приписів ч.4 ст.87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-У111(далі Закон №889 у редакції з 13.02.2020 року) у разі звільнення з державної служби на підставі п.1, 1-1 ч.1 ст.87 Закону №889 державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Згідно правової позиції Верхового Суду від 03.10.2019 року у справі №825/2150/16, від 28.11.2019 року у справі №580/825/19, від 29.01.2020 року у справі №440/4332/18 питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у ст.116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Оскільки звільнення позивача зі служби 28.02.2020 року здійснено без проведення з ним остаточного розрахунку, а саме: нарахування йому вихідної допомоги при звільненні у сумі 12 952,84 грн. відбулося 17.05.2021 року, судом першої інстанції вірно встановлено наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку з 26.02.2020 року по 17.05.2021 року.

Розрахунок середнього заробітку правомірно здійснений судом першої інстанції за формулою, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", тобто обрахуванню підлягав період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата.

Згідно довідки ГУ НП в Запорізькій області від 15.09.2020 за №1762/12/01-2020 середньомісячна заробітна плата позивача складає 16 090, 49 грн., середньоденна заробітна плата - 766, 21 грн.

Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні позивача з 28.02.2020 року по 17.05.2021року за 302 робочі дні складає

766,21 грн. х 302 = 231 395,42 грн.

Судом першої інстанції застосовано правову позицію Верховного Суду, викладе ну у справі №806/2473/18 від 30.10.2019 року щодо застосування норм права при розрахунку істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, та вірно розраховано істотність частки складових заробітної плати позивача в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, яка складає 6,95% (6,95% = 16 090,49 грн. (невиплачена позивачу вихідна допомога): 231 395,42 грн. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) х 100%).

В силу викладеного суд першої інстанції правомірно визначив підлягаючий стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з державної служби за період з 28.02.2020 року по 17.05.2021 року включно з урахуванням істотності частки 6,95%, у розмірі 16 081 грн. 50 коп. виходячи з наступного розрахунку

766,21 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 6,95% : 100% = 53,25 грн.;

53,25 грн. х 302 (кількість робочих днів затримки розрахунку) = 16 081,50 грн.

Доводами апеляційних скарг зазначені обставини не спростовані.

З урахуванням викладеного, оскільки судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права, підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького оружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року по адміністративній справі № 280/3238/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає касаційному оскарженню згідно п.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай