Справа № 580/1021/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1021/20 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Єгорової Н.М., Кузьмишиної О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області: №-2305 на суму 76 712,45 грн. земельного податку за 2017 рік; № -2305 на суму 76 712,45 грн. земельного податку за 2018 рік; № -2305 на суму 76 712, 45 грн. земельного податку за 2019 рік.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.12.2019р. №-2305 від 03.12.2019р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.12.2019р. №-2305 від 03.12.2019р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що належна позивачу земельна ділянка весь час використовується у його господарській діяльності.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

19 серпня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій позивач з посиланням на частину четверту статті 298 КАС України просив подану ним апеляційну скаргу не приймати до розгляду та повернути.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення апеляційної скарги на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.03.2020 ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:0293) з цільовим призначенням 03.07. «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є керівником ТОВ "Аграрник".

Рішенням Виконавчого комітету Христинівської міської ради від 21.12.1999р. №358 дозволено ТОВ «Аграрник» будівництво промислового ринку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивача як фізичну особу - підприємця 11.07.2016р. взято на облік як платника податків (основний вид економічної діяльності - код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна).

В подальшому позивачем подано до податкового органу за місцем реєстрації заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, в якій просив перевести його на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.07.2017р.

03.12.2019р. Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2017-2019 роки:

- №-2305 на суму 76 712,45 грн. земельного податку за 2017 рік;

- № -2305 на суму 76 712,45 грн. земельного податку за 2018 рік;

- № -2305 на суму 76 712, 45 грн. земельного податку за 2019 рік.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що з урахуванням зазначених обставин, беручи до уваги встановлені в ході розгляду даної справи обставини щодо використання позивачем оподатковуваної земельної ділянки для провадження господарської діяльності, та перебування у період з 01.07.2017р. по 31.03.2018р. на спрощеній системі оподаткування, які в свою чергу визнаються відповідачем, суд для належного захисту прав позивача доходить висновку про необхідність визнання протиправними податкові повідомлення-рішення №-2305 та №-2305 від 03.12.2019р. та їх скасування.

Оцінюючи правомірність прийняття відповідачем ППР №-2305 від 03.12.2019р. (податкове зобов`язання за 2019 рік), суд першої інстанції вказав, що позивач у 2019 році не перебував на обліку у податковому органі у якості платника єдиного податку, відтак не був звільнений від сплати земельного податку на підставі підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача в частині необхідності скасування ППР №-2305 від 03.12.2019р. (зобов`язання за 2019 рік)

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відтак колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VI (далі - ПК України).

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 269.1.1-269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (п. 271.1 ст. 271 ПК України).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За статтями 125 і 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1,пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 291.2 статті 291, підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України визначено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:0293) з цільовим призначенням 03.07. «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, як вірно визначив суд першої інстанції, позивач у відповідності до положень підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1,пункту 269.2 статті 269 ПК України є платником земельного податку як власник земельної ділянки.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Аграрник» (код ЄДРПОУ - 30146549), взято на облік як платника податків - 20.10.1999р. (основний вид економічної діяльності - код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна).

Рішенням Виконавчого комітету Христинівської міської ради від 21.12.1999р. №358 дозволено ТОВ «Аграрник» будівництво промислового ринку на земельній ділянці по вулиці Космонавтів, 1.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що позивачем використовується земельна ділянки (кадастровий номер :02:001:0293) з цільовим призначенням 03.07. «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за адресою: АДРЕСА_1 для провадження господарської діяльності.

В той же час, як було встановлено судом першої інстанції згідно відомостей бази даних АІС «Податковий блок» наявних в матеріалах справи, з 31.03.2018р. реєстрацію ОСОБА_1 в якості платника єдиного податку - анульовано.

При цьому, згідно відомостей зазначеної бази даних, з 01.01.2020р. позивача, на підставі його заяви від 16.12.2019р. повторно переведено на спрощену систему оподаткування

Таким чином, оскільки позивач у 2019 році не перебував на обліку у податковому органі у якості платника єдиного податку, отже, не був звільнений від сплати земельного податку на підставі підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України, що свідчить про обгрунтовність визначення відповідачем суми податкового зобов`язання позивача із земельного податку з фізичних осіб за 2019 згідно ППР №-2305 від 03.12.2019р.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № -2305.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.М. Єгорова,

О.М. Кузьмишина