Справа № 620/3175/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3175/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" до Північної митниці Державної митної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Північної митниці Держмитслужби, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача після отримання поданої товариством заяви від 25.01.2019 за вих №108/19ПО про повернення надміру сплачених митних платежів, які виникли у зв`язку зі скасуванням судом рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості за результатами розгляду адміністративної справи №825/3633/15-а;

- зобов`язати відповідача, на підставі заяви від 25.01.2019 за вих. №109/19ПО, підготувати висновок про повернення товариству надміру сплачених митних платежів у загальному розмірі 8 102 657,65 грн. та передати його у встановленому порядку для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року позов задоволено.

06.06.2021 року Приватне акціонерне товариство "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" звернулось до суду із заявою про розподіл судових витрат в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесених позивачем при отриманні правничої допомоги.

Додатковим Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки", посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою заяву позивача задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

24 вересня 2021 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що при зверненні до суду з позовом представником позивача було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу буде становити 200000,00 грн.

Відповідно до частини сьомої статті 139 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У свою чергу, відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У поданій заяві представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Держмитслужби на користь товариства витрати на сплату правничої допомоги в загальному розмірі 96750,00 грн.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також, відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.06.2020 по справі №821/227/17, від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16 та від 22 травня 2018 року у справі №826/8107/16.

Як було зазначено представником позивача, 04 червня 2014 року товариством із ТОВ «Адвокатське бюро Завадецького» було укладено угоду про надання юридичних послуг №7/05-2014. Проте, вказана угода відсутня в матеріалах справи та разом із апеляційною скаргою позивачем не надана.

Відповідно до заявленого представником в заяві про відшкодування витрат розрахунку, вартість наданих ним послуг складає 96750,00 грн., а саме: вивчення матеріалів справи, застосовної судової практики Верховного Суду та ЄСПЛ, складання позовної заяви 8 год (36000,00 грн.), доопрацювання позовної заяви та її підготовка, з додатками для подання до суду 3 год 30 хв (15750,00 грн.), вивчення та аналіз відзиву від 15.04.2021 та клопотань від 15.04.2021 відповідача у справі №620/3175/21, правового обґрунтування зазначених документів 4 год (18000,00 грн.), підготовка відповіді на відзив від 15.04.2021 за заперечень на клопотання від 15.04.2021 відповідача у справі №620/3175/21 6 год (27000,00 грн.). Представник зазначає, що частина гонорару товариством оплачена, а частина підлягає сплаті відповідно до підписаних актів виконаних робіт. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що представником жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість наданих послуг, не можливо встановити порядок обчислення гонорару адвоката, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Крім того, на підтвердження наданих послуг надано: акти виконаних робіт від 28.02.2021 №7/05-2014/75, від 31.03.2021 №7/05-2014/77 та від 30.04.2021 №7/05-2014/79 (з розрахунками), платіжне доручення від 25.05.2021 №000003209.

Проте, акти від 28.02.2021 №7/05-2014/75 та від 31.03.2021 №7/05-2014/77, як і платіжне доручення від 25.05.2021 №000003209, не підтверджують сплату товариством коштів за отримання правничої допомоги саме у справі №620/3175/21, оскільки складні щодо інших робіт (послуг).

З урахуванням норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», такі види робіт як вивчення застосовної практики ВС та ЄСПЛ не відносяться до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону №5076-VI та, відповідно, здійснення вказаного виду роботи не може бути відшкодоване як витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 17 Закону України від23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п.30).

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним викладена, зокрема у постанові від05.05.2018 у справі №821/1594/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що представнику позивача у задоволенні заяви про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на правничу допомогу слід відмовити, оскільки належні докази, які б підтверджували обгрунтованість заявлених витрат та фактичне їх понесення товариством не надані.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" залишити без задоволення.

Додаткове Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.