Справа № 260/2196/20
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/2196/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

представник позивача - Бендзар М.Б.;

представник відповідача - Крупа-Газуда М.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фава-Технікс" до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фава-Технікс" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, відповідачем в ході проведеної документальної планової виїзної перевірки, результати, якої відображені в Акті від від 03.03.2020 року, було зроблено хибний висновок про те, що операції між ТОВ «Фава-Технікс» та ФОП ОСОБА_1 не здійснювалися, а вищезазначені документи складались на формальні операції, відомості внесені в них не відповідають дійсності (реальності в часі) з врахуванням затрат часу на здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, техніки та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання. Таким чином, позивач наголошував, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та розрахунок фінансових санкцій до них є необґрунтованими, а тому просив суд скасувати такі.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Фава-Технікс» щодо податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 року, за наслідками якої складено Акт від 03.03.2020 року №141/07-16-05-01/32331716 та винесено, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення. Відповідач зазначає, що Фактично спір у даній справі стосується висновків перевірки щодо завищення витрат ТОВ «Фава-Технікс» по операціях з ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 940147,9 грн. Відповідач вказує, що в ході проведеної перевірки було встановлено неможливість здійснення ФОП ОСОБА_1 послуг, що потребують залучення додаткової сили та значних втрат часу з одночасним виконанням своїх безпосередніх обов`язків як працівника ТОВ «Фав-Технікс» та без відповідного дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки. Відповідач наголошує, що наведені в акті перевірки факти свідчать про неможливість здійснення ФОП ОСОБА_1 послуг, зазначених в наданих до перевірки та для експертного дослідження документах, з одночасним виконанням своїх безпосередніх обов`язків. Таким чином, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в період з 15.01.2020 року по 25.02.2020 року відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ФАВА-ТЕХНІКС» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2015 по 30.09.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 по 30.09.2019 року, за наслідками якої складено Акт від 03.03.2020 року №141/07-16-05-01/32331716.

Згідно Акту від 03.03.2020 року №141/07-16-05-01/32331716 перевірки зазначено, що позивачем було допущено наступні порушення податкового законодавства: «В порушення п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за №168/104, ст.1, ст.2, п.2 ст.3, п.3,7 ст.8, ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік і фінансову звітність в Україні» та Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 №27/4248, із змінами і доповненнями, та п.44.1 ст.44; ст.134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2756-1V (із змінами та доповненнями) ТОВ «Фава-Технікс» завищено витрати періоду на загальну суму 940 147,9 грн., в тому числі: 2015 рік - 147 568,9 грн., 2016 рік - 88 842,0 грн. (І квартал - 9 390,0 грн., II квартал - 49 966,00 грн., III квартал - 20 096,00 грн., IV квартал - 9 390,00 грн.); 2017 рік - 322 217,00 грн. (І квартал - 19 190,00 грн., II квартал - 13 220,00 грн., III квартал - 275 067,00 грн., IV квартал - 14 740,00 грн.); 2018 рік - 319 310,00 грн. (І квартал - 58 390,0 грн., II квартал - 141 015,00 грн., III квартал - 89 310,00 грн., IV квартал - 30 595,00 грн.); 9-ть місяців 2019 року - 62 210,00 грн. (І квартал - 14 340,00 грн., II квартал - 33 530,00 грн., III квартал - 14 340,00 грн.).

Перевіркою встановлено відображення у складі витрат, витрати на оплату ФОП ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , у загальній сумі 940 147,9 гри. Вказані витрати підприємством відображено у зв`язку із придбанням послуг приватного підприємця, разом з тим, вказана особа є працівником ТОВ «Фава-Технікс» на посаді майстер цеху за весь перевіряємий період.

Зокрема, згідно табелів обліку робочого часу, за період 01.01.2015 по 30.09.2019 роки ОСОБА_1 працював повний 8-ми годинний робочий день.

Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фава-Технікс» нараховувало та виплачувало заробітну плату ОСОБА_1 із різними видами доплат за додаткову роботу та премій."

Як зазначено в Акті перевірки, у ФОП ОСОБА_1 відсутня наймана робоча сила, а обсяги виконаних робіт згідно наданих до перевірки документів потребують як залучення додаткової робочої сили, так і значних витрат робочого часу.

Так, за результатами проведеної перевірки відповідачем зроблено висновок, що всі вищенаведені факти свідчать про неможливість здійснення ФОП ОСОБА_1 послуг, що потребують залучення додаткової робочої сили та значних витрат часу на виконання технічного обслуговування устаткування (чистка вентиляційних труб, вентиляторів, двигунів витяжної системи та проведення різного виду ремонтно-будівельних робіт) з одночасним виконанням своїх безпосередніх обов`язків як працівника ТОВ «ФАВА-ТЕХНІКС».

Відповідно до змісту Договору про виконання робіт №1 від 19.06.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ФАВА-ТЕХНІКС», зазначено що ФОП ОСОБА_1 приймає на себе зобов`язання виконувати замовлення на вимогу Замовника електромонтажні, будівельно-монтажні, ремонтні, штукатурні роботи, монтаж системи опалення, кондиціювання, водопроводу, ремонти та технічне обслуговування машин, устаткування, що знаходяться в приміщенях ТОВ «ФАВА-ТЕХНІКС» за адресою: м. Ужгород, вул. Приладобудівників, 5, з матеріалів замовника, а замовник відповідно зобов`язується: протягом 5-ти днів з моменту підписання Договору надати виконавцю робочу площу та матеріали для виконання, забезпечити початок та безперервність фінансування робіт, забезпечити наявність на об`єкті напруги електричного струму 220V та освітлення.

Представлені до перевірки документи під назвою «Акти здачі-приймання робіт (надання послуг)» є ідентичними за формою та пов`язані із технічним обслуговуванням устаткування (чистка вентиляційних груб, вентиляторів); технічним обслуговуванням двигунів витяжної системи та проведеними ремонтно-будівельними роботами.

Зокрема, за період з 2015 року по січень-вересень 2019 року, згідно поданої звітності до органу ДПС загальна сума доходу ФОП ОСОБА_1 складає: 2015 рік - 147568,9 грн. (№ від 26.01.2016 р.); 2016 рік - 88842,00 грн. (№ від 02.02.2017 р.); 2018 рік - 304355,00 грн. (№ 6596 від 22.01.2019 р.); 2019 рік - 211500,00 грн. (№ 4264 від 16.01.2020 р.). Проведеним аналізом поданої звітності ФОП ОСОБА_1 встановлено, що задекларовані доходи складалися виключно із отриманих доходів від ТОВ «Фава-Технікс».

Разом з тим, відповідач згідно Акту перевірки вказує, що проведеним аналізом інформації щодо виданих дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, наявної на інтернет-ресурсі Держгірпромнагляду України не встановлено фактів видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки (обстеження, ремонт і чищення димарів та повітропроводів) ФОП ОСОБА_1 .

В ході проведення перевірки ТОВ «Фава-Технікс» надавався запит від 06.02.2020 року щодо надання копій документів, що підтверджують отримані від платника податків відомості стосовно відносин з ФОП ОСОБА_1 .

ТОВ «Фава-Технікс» було надано до відповідача копії документів щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 , однак дозвільних документів та декларацій на виконання робіт підвищеної небезпеки не надано.

Таким чином, відповідач за результатами перевірки, відображеними Акті перевірки від 03.03.2020 року №141/07-16-05-01/ НОМЕР_2 дійшов наступних висновків: ОСОБА_1 працює у ТОВ «Фава-Технікс» на посаді майстер цеху. Згідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фава-Технікс» нараховувало та виплачувало заробітну плату ОСОБА_1 із різними видами доплат за додаткову роботу та премій; згідно табелів обліку робочого часу, за період 01.01.2015 по 30.09.2019 роки, ОСОБА_1 працював повний 8-ми годинний робочий день; у ФОП ОСОБА_1 відсутня наймана робоча сила, а обсяги виконаних робіт згідно вищенаведених актів потребують як залучення додаткової робочої сили, так і значних витрат робочого часу; відсутність дозвільних документів та декларацій на виконання робіт підвищеної небезпеки; реальність виконання зобов`язань між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ФАВА-ТЕХНІКС» за укладеним договором не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які б відображали зміст господарської операції та її вартісні показники; первинні документи, відображені в бухгалтерському обліку Товариства, складені за відсутності дійсності господарських операцій; взагалі відсутня будь-яка ділова мета щодо операцій по технічному обслуговуванню устаткування та проведення різного виду ремонтно-будівельних робіт, та мають штучний (уявний) характер.

Таким чином, за результатами перевірки відповідачем зроблено висновок про те, що операції між ТОВ «Фава-Технікс» та ФОП ОСОБА_1 не здійснювалися, а вищезазначені документи складались на формальні операції, відомості внесені в них не відповідають дійсності (реальності в часі) з врахуванням затрат часу на здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, техніки та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання.

Також, за результатами перевірки позивача, щодо декларування фінансового результату до оподаткування встановлено його заниження на загальну суму 1 405 464,00 грн., зокрема заниження доходів на суму 82 443,0 грн., за рахунок встановлення надлишків товарно-матеріальних цінностей за результатами проведеної інвентаризації станом на 31.12.2015 року та станом на 31.12.2017 року; завищення витрат на суму 134 886,0 гри., та 111 092,0 грн., за рахунок придбання та встановлення основних засобів, оскільки вище зазначені витрати підлягають розподілу між відповідними звітними періодами.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами, зокрема позовною заявою та відповіддю на відзив - позивач не оскаржує вище вказані порушення та не наводить своїх заперечень щодо таких, оскільки предметом оскарження по даній справі є висновки відповідача за результатами проведеної перевірки щодо завищення витрат позивача по операціях з ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 940 147,90 грн.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем були прийняті податкові повідомленнями-рішеннями та розрахунок фінансових санкцій зокрема:

- податкове повідомлення-рішення № (форма «Р») від 30.03.2020 р. на загальну суму 284 396,75 грн., з яких: збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в сумі 225 794,00 грн. та штрафні санкцій у розмірі 58 602,75 грн., застосованих згідно з ч.1 п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України (а.с. 218);

- податкове повідомлення-рішення № (форма «П») від 30.03.2020 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 62 210 грн. (податкова декларація за 9 місяців 2019 року) (а.с. 219);

- розрахунок фінансових санкцій в сумі 58 602,75 грн. до ППР № та ППР № від 30.03.2020 року (а.с. 220).

Не погоджуючись з вище вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та розрахунком фінансових санкцій позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазнає наступне.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач не має власних приміщень і здійснює свою виробничу діяльність в орендованих приміщеннях, що підтверджується Договором оренди приміщення від 22.11.2010 р. №ОР-8 з додатками - площею виробничих приміщень 1 823 кв.м., загальних приміщень (коридорів, сходів тощо) - 340 кв.м. та офісних приміщень - 87 кв.м., що загалом становить 2 250 кв.м (а.с. 56-62, Т.2).

Вищезазначеним договором оренди передбачено, що Орендар зобов`язується здійснювати поточні ремонти приміщення і утримувати майно у повній справності та належному санітарному стані.

Згідно колективного договору позивач працює в двох-змінному робочому режимі (а.с. 33-45, Т.1), здійснює виробництво схемних джгутів (електропроводки для автомобілів), в процесі якого застосовуються технологічні операції, а саме: залужування кінців проводів з подальшим припаюванням до них електричних плат, резисторів, мікровимикачів тощо із застосуванням паяльних приладів з використанням розплавленого безсвинцевого припою та ізопропилового спирту, що знежирює контактні поверхні, в процесі чого утворюються випари (за викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення позивач сплачує екологічний податок), внаслідок чого вентиляційні витяжні труби, які встановлені над кожним робочим місцем, постійно забруднюються і потребують систематичного очищення від бруду та пилу.

Виробництво схемних джгутів (електропроводки для автомобілів) відповідає предмету, основній меті і напрямку діяльності позивача, згідно Статуту від 25.07.2019 року (а.с. 15-26).

Таким чином, вище викладене спростовує висновок відповідача про відсутність ділової мети у позивача для здійснення ремонтних робіт та робіт з очищення вентеляційних каналів.

Отже, ділова мета таких дій позивача - це ефективне здійснення господарської діяльності та забезпечення належних умов праці з дотриманням законодавства України, зокрема, Закону України «Про охорону праці», згідно з яким державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Як підтверджується наявними матеріалами справи реальність проведення господарських операцій між ТОВ «ФАВА- ТЕХНІКС» та ФОП ОСОБА_1 підтверджена :

- актами прийому-передачі виконаних робіт, які в повному обсязі були надані перевіряючим, в яких визначені: найменування робіт (грунтування чи фарбування стін, фарбування дверей, штукатурка відкосів, монтаж дверей, монтаж гіпсокартону, шліфування дверей, технічне обслуговування устаткування тощо), одиниці виміру, кількість, ціна та загальна вартість робіт (а.с. 46-141, Т.1);

- банківськими виписками - про оплати виконаних робіт (а.с. 156-161, Т.1);

- податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) (а.с. 162-178, Т.1).

При цьому, в Акті перевірки немає жодних посилань на нормативні чи законодавчі акти, а також на конкретні первинні документи, що відсутні або складені з порушеннями.

Викладений в Акті перевірки висновок про відсутність руху активів під час господарських операцій, виконаних ФОП ОСОБА_1 , спростовується наступним.

Зокрема, у разі використання під час проведених робіт будівельних матеріалів в наданих для перевірки актах прийому-передачі виконаних робіт ФОП ОСОБА_1 зазначено найменування і кількість таких матеріалів (емаль, герметик, пензель, піна будівельна, пиломатеріал тощо). На такі матеріали в наявності є усі первинні документи на придбання, рух яких відображено на відповідних рахунках бухгалтерського обліку Товариства та вартість яких включена до витрат обліку, а суми ПДВ, відповідно, включені до податкового кредиту (копії видаткових накладних на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії податкових накладних) (а.с. 179-230, Т.1, 1-36, Т.2).

При цьому суд зауважує, що при виключенні відповідачем з витрат обліку сум виконаних робіт ФОП ОСОБА_1 , не було одночасно виключено витрати на будівельні матеріали, використані при виконанні таких робіт (а.с. 37-55, Т.2).

Виконані ФОП ОСОБА_1 вищезазначені роботи носять характер поточного ремонту й підтримання в належному стані приміщення та обладнання (а не капітального ремонту), що підтверджується Актами прийому-передачі виконаних робіт, в т.ч., їх вартістю.

Загальна вартість ремонтних робіт та робіт з очищення вентиляційних витяжних установок, виконаних ФОП ОСОБА_1 за 2015-2018 роки і 9 місяців 2019 року, складає 940 147,9 грн. на 1 823 кв.м. виробничої площі з наявним необхідним обладнанням, що становить близько 2% від усіх витрат позивача і близько 100 грн. на 1 квадратний метр виробничої площі за рік. Такі суми витрат не можна вважати великими для обсягу виробництва позивача (копія картки рахунку 103 «Орендовані приміщення (модернізація)» за період 01.01.2015 р. - 30.09.2019 р. (а.с. 65-66, Т.2), копія картки рахунку 84 «Ремонти виробничих і загального користування приміщень» за період 01.01.2015 р. - 30.09.2019 р. - (а.с. 67-71, Т.2), копія картки рахунку 84 «Ремонт загальногосподарських 03» за період 01.01.2015 р. - 30.09.2019 р. (а.с. 72, Т.2), копія аналізу рахунка 631 по контрагенту ФОП ОСОБА_1 (а.с. 142-150, Т.1), копія оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 по контрагенту ФОП ОСОБА_1 (а.с. 151-155, Т.1).

Твердження відповідача про те, що вищезазначені роботи не були проведені ФОП ОСОБА_1 фактично, а підтверджені лише штучно складеними первинними документами, спростовується наступним.

Так, відповідачем не виявлено і не встановлено, що позивачем було отримано послуги з підтримання приміщень та обладнання в належному стані від інших суб`єктів господарювання, не доведено, що позивачем не здійснювалося очищення вентиляцій, що було б грубим порушенням діючого законодавства з охорони праці та несло б загрозу повної зупинки виробництва через їх забруднення та не визначено, що вартість проведених робіт завищена чи є надмірною для утримання виробничих приміщень та приміщень загального користування до належного стану.

Крім того, вартість робіт, виконаних ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період 2015- 2018 роки і 9 місяців 2019 року, в загальній сумі 940 147,90 грн. майже вдвічі менша, ніж заробітна плата, нарахована майстру зміни ОСОБА_1 (а.с. 74, Т.2) за виконання ним його обов`язків згідно посадової інструкції (а.с. 75-76, Т.2) за цей період. Це означає, що ФОП ОСОБА_1 фізично самостійно без залучення найманої робочої сили мав реальну змогу у вільний від основної роботи час протягом додаткових годин (2-х, 3-х або 4-х годин) у робочі дні, чи вихідний день (наприклад, суботу, неділю чи у період перебування у відпустці, чи інший будь-який день) виконати обсяги робіт, які зазначені в Актах прийому-передачі виконаних робіт, згідно копії витягів з табелів обліку робочого часу (а.с. 77-88, Т.2).

Крім того, виконання ремонтних робіт та робіт з очищення витяжної вентиляції саме в неробочий час здійснювалася ФОП ОСОБА_1 , щоб не перешкоджати процесу основного виробництва позивача.

Так, ФОП ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю «Міське будівництво і господарство» та здобув кваліфікацію Інженера-будівельника (а.с. 89, Т.2), отримав додаткову спеціальність «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» з кваліфікацією - III розряд (а.с. 90, Т.2), а тому мав відповідну кваліфікацію для здійснення вказаних робіт для позивача.

При цьому, спеціальний дозвіл на вищезазначені ремонтні та очищувальні роботи законодавчо не вимагається, оскільки роботи, які виконував ФОП ОСОБА_1 , за своїм змістом та специфікою не відповідають вимогам Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-ХІІ, а саме: не є роботами підвищеної небезпеки та не передбачають експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Такі роботи виконувались в приміщеннях Товариства без застосування небезпеченого обладнання; очищення вентиляційних каналів проводилось безпосередньо у частині виробничого обладнання, а не у висотних димарях чи повітропроводах.

Також, висновок викладений в Акті перевірки про те, що ФОП ОСОБА_1 отримував доходи виключно від ТОВ «ФАВА-ТЕХНІКС» не відповідає дійсності, оскільки банківська виписка ФОП ОСОБА_1 підтверджує факт отримання ним доходів також й від інших суб`єктів господарювання (а.с. 91, Т.2).

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочини, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до вищевказаних правових норм податкові органи не наділені повноваженнями щодо визнання фіктивними правочинів.

За визначенням ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-Х1У) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - іде дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Враховуючи вищезазначене суд приходить висновку, що зазначений в Акті перевірки висновок, що взаємовідносини між позивачем та ФОП ОСОБА_1 мають штучний і уявний характер, внаслідок чого перевіркою зменшено витрати Товариства за період 2015 - 2018 роки та 9 місяців 2019 року на загальну суму 940 147,90 грн. - спростовується встановленими в ході розгляду справи обставинами та наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постановах від 02 липня 2020 року по справі № 820/2513/13-а та від 03 липня 2020 року по справі № 804/2084/16, якими залишено в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення з підстав помилковості тверджень контролюючого органу та недоведення обставини характеру правовідносин із контрагентом.

Конституційний правовий порядок у сфері оподаткування ґрунтується на положеннях частини першої статті 67, пункту 1 частини другої статті 92 Конституції України, згідно з якими кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори, що встановлюються виключно законами України, у порядку і розмірах, передбачених ними.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 20000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 20000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що податкове повідомлення-рішення № (форма «П») від 30.03.2020 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 62 210 грн. є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на те, що предметом оскарження в даній адміністративній справі є не всі порушення, зазначені в Акті перевірки від 03.03.2020 року №141/07-16-05-01/32331716 щодо яких відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № (форма «Р») від 30.03.2020 р. на загальну суму 284 396,75 грн., а тому з огляду на предмет оскарження: завищення витрат позивача по операціях з ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 940 147,90 грн. та засоби доказування такого, суд приходить висновку щодо визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення № (форма «Р») від 30.03.2020 р. - частково, а саме: в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в сумі 142 037,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 37663,00 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку фінансових санкцій в сумі 58 602,75 грн. до ППР № та ППР № від 30.03.2020 року, то суд приходить висновку, що в задоволенні такої слід відмовити, з огляду на те, що сам по собі розрахунок фінансових санкцій не породжує правових наслідків для платника податків, а тому, вказаний розрахунок не підлягає оскарженню, адже носить інформаційний характер щодо розрахунку фінансових санкцій зазначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині витрат пов`язаних з розглядом справи, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, серед яких сплачений судовий збір, витрати, пов`язані з виготовленням висновку експертного економічного дослідження в розмірі 37500,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Відповідач надіслав до суду заперечення щодо стягнення витрат, пов`язаних з виготовленням висновку експертного економічного дослідження та витрат на правову допомогу.

Нормами ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено наступні витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Тобто ключовим при вирішенні питання розподілу судових витрат є встановлення їх взаємозв`язку з розглядом справи.

Нормами ч. 2 ст. 101 КАС України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Процесуальне законодавство передбачає можливість проведення експертизи як за рішенням суду, так і на замовлення учасників справи. Разом з тим, у разі подання в якості доказу висновку експерта, складеного на замовлення сторони, такий повинен відповідати певним вимогам. Зокрема, згідно ч. 6 ст. 104 КАС України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд зауважує, що дана експертиза була проведене за ініціативою ТОВ "Фава-Технікс" самостійно до звернення до суду, при цьому, питання доцільності та необхідності її проведення для доведення певних обставин справи, що не могли бути встановлені судом без проведення такої - не піднімалося.

Дослідивши поданий висновок від 06.04.2020 року №1/04-2020 (а.с. 148, Т.3) в контексті можливості включення його вартості до складу судових витрат, суд враховує наступне.

Наданий висновок не відповідає вимогам ч. 6 ст. 104 КАС України, оскільки не місить відомостей про його підготовку для подання до суду та відмітки про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Такий висновок не містить жодних економічних розрахунків чи досліджень, необхідність доведення яких безпосередньо вплине на результат розгляду справи, які не можуть бути здійснені судом самостійно за відсутності спеціальних знать та компетенції. Окрім того, такий стосується не тільки питань, що є предметом даного адміністративного позову, а й тих, що розглядалися в межах адміністративної справи №260/1893/20.

Суд зауважує, що рішення по даній адміністративній справи жодним чином не базується на матеріалах вказаного висновку експерта, а прийняте за результатами проведеного правового аналізу законодавчих норм крізь призму встановлених обставин справи.

З огляду на вище викладене, суд приходить висновку, що витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: вартість послуг експерта в сумі 37500 грн. не може бути віднесена в даному випадку до складу судових витрат, а тому не підлягає стягненню за рахунок відповідача.

Також, позивач заявив до відшкодування 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката представник позивача долучила копію договору про надання правової допомоги від 04.03.2021 р. з додатковими угодами від 10.09.2021 р.; актів здачі-приймання виконаної роботи; платіжного доручення №4322 від 13.09.2021 р. на суму 2900,00 грн., №2973 від 10 серпня 2020 року на суму 3000,00 грн., №2793 від 19.06.2020 року на суму 11700,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, згідно вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, суд приходить висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до Платіжного доручення №2751 від 04.06.2020 року позивач під час звернення до суду з даною позовною заявою сплатив судовий збір в сумі 5199,00 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, згідно вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, суд приходить висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 2600,00 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фава-Технікс" (вул. Приладобудівників, буд. 5,м. Ужгород, Закарпатська область,88000) до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область,88000) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № (форма «П») від 30.03.2020 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 62 210 грн. (податкова декларація за 9 місяців 2019 року).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № (форма «Р») від 30.03.2020 р. в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в сумі 142 037,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 37663,00 грн., застосованих згідно з ч.1 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фава-Технікс" судові витрати в сумі 7600,00 (сім тисяч шістсот гривень) грн.

6. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 09.11.2021 року.