Справа № 140/10529/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/10529/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправною бездіяльності щодо зменшення розміру пенсії з 80 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 наказом УМВС України у Волинській області від 27 грудня 2007 року №209 о/с був звільнений з посади начальника сектору ДСБЕЗ Нововолинського міського відділу у запас Збройних Сил за підпунктом «б» пункту 64 (через хворобу), перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 01 січня 2008 року отримує пенсію за вислугу 30 (тридцять) років, яка була призначена в розмірі 80 процентів від суми грошового забезпечення на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

В березні 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, зменшивши її основний розмір з 80 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

ОСОБА_1 07 серпня 2021 року звернувся до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії та проведення її виплати в подальшому з врахуванням встановленого розміру 80 процентів відповідної суми грошового забезпечення з моменту виникнення у нього обов`язку на перерахунок пенсії, тобто з 01 січня 2016 року, однак відповідач листом від 07 вересня 2021 року №9353-9085/Л-02/8-0300/21 повідомив, що перерахунок пенсії з урахуванням 70 процентів сум грошового забезпечення здійснено за чинною в даний час редакцією Закону №2262-XII.

Позивач уважає такі дії ГУ ПФУ у Волинській області, які виразилися в зменшенні основного розміру раніше призначеної пенсії з 80 до 70 процентів при здійсненні її перерахунку, неправомірними, оскільки в результаті цього порушено його права та законні інтереси, з огляду на що просить позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 12 жовтня 2021 року №0300-0802-7/41043, відповідач позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ.

При призначенні пенсії позивачеві було застосовано 80 процентів грошового забезпечення.

Пунктом 23 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, якими зменшено максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, який не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). Положення даної статті застосовуються як при призначенні пенсії, так і при перерахунку. Зміни, передбачені Законом, набрали чинності з 01 травня 2014 року. На даний час вищевказані положення не скасовані та не визнані неконституційними, а тому є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України.

З урахуванням зазначеного, ГУ ПФУ у Волинській області уважає, що частина друга статті 13 Закону №2262-ХІІ застосовується як для призначення, так і для перерахунку пенсії, а підстав для проведення перерахунку пенсій за вказаною вимогою не існує, позовні вимоги є безпідставними та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 33-37).

На адресу суду 19 жовтня 2021 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково звертає увагу, що оскільки розмір моєї пенсії при перерахунку з 01 січні 2016 року у процентному значенні був зменшений з вини відповідача, тому шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом не може бути застосовано (арк. спр. 40-42).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (арк. спр. 30).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до витягу із наказу Управління МВС України у Волинській області від 27 грудня 2007 року №209 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів МВС України у запас Збройних Сил за підпунктом «б» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через хвороби) (арк. спр. 13).

Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 01 січня 2008 року отримує пенсію за вислугу 30 (тридцять) років, яка була призначена в розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням від 26 лютого 2008 року № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 та протоколом за пенсійною справою № від 01 січня 2008 року (арк. спр. 14-15).

Як убачається із матеріалів пенсійної справи подальші перерахунки пенсії позивача з 01 січня 2008 року та з 01 липня 2012 року також здійснювалися пенсійним органом з урахуванням 80 процентів сум грошового забезпечення (арк. спр. 23,29 ).

В подальшому, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області сформувало довідку від 22 березня 2018 року №1345 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсій для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (міліції), з якої вбачається, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) розмір грошового забезпечення за нормами, чинними за січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського: начальник сектору, що не входить до складу відділу становить: посадовий оклад - 2950,00 грн; оклад за спеціальним званням підполковник поліції - 2200,00 грн; надбавка за стаж служби 45% - 2317,50 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 442,50 грн; премія 3,70% - 292,67 грн, всього 8202,67 грн (арк. спр. 22).

На підставі вказаної довідки ГУ ПФУ у Волинській області у квітні 2018 року здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року виходячи з основного розміру пенсії 70 процентів грошового забезпечення, у зв`язку із чим розмір перерахованої пенсії став складати 5741,87 грн (арк. спр. 16).

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 07 серпня 2021 року, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням основного розміру пенсії 80 процентів грошового забезпечення (вислуга років 30) з 01 січня 2016 року (арк. спр. 18-19), однак відповідач листом від 07 вересня 2021 року №9353-9085/Л-02/8-0300/21 повідомив про те, що на виконання Постанови №103 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року з урахуванням нового грошового забезпечення у розмірі 70 процентів (максимальний) (арк. спр. 20).

Не погоджуючись із таким перерахунком пенсії та застосуванням її обмеження максимальним розміром 70 процентів грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із пунктом «а» частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Підпунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри «90» замінено цифрами «80».

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, до Закону №2262-ХІІ внесено зміни, а саме: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Отже, з часу призначення позивачу пенсії стаття 13 Закону №2262-ХІІ неодноразово була змінена в частині граничного (максимального) розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 3 Постанови №103 передбачено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до Постанови №988. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Як убачається із матеріалів справи, пенсію за вислугу років позивачу було призначено із 01 січня 2008 року у розмірі 80 процентів від суми грошового забезпечення. З 01 січня 2016 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення, при цьому при здійсненні перерахунку та визначенні нового розміру пенсії відповідач застосував чинну норму частини другої статті 13 Закону №2262-XII.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону №2262-XII (в редакції Закону №1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, які полягають у наступному.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій є протиправним оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 протиправно застосовано розмір процентної складової грошового забезпечення 70, а не 80 проценти, що був установлений при її призначенні. Крім того, суд враховує, що після набрання чинності змінами до частини другої статті 13 Закону №2262-XII, внесеними Законом №1166-VII, позивачу не було проведено перерахунку пенсії із зменшенням відсоткового розміру пенсії, а здійснено це було лише під час проведення перерахунку пенсії на підставі Постанови №103.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності дій щодо зменшення розміру пенсії із 80 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку, а, відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду, викладених у постанові 16 жовтня 2019 року по справі №240/5401/18, яка є зразковою, суд у даній типовій справі, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, враховуючи, що позивач фактично оскаржує дії, а не бездіяльність відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії позивача з 80 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01 січня 2016 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року у розмірі 80 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, що визначений частиною другою статті 122 КАС України. КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій, є Закон №2262-ХІІ.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

На думку суду, оскільки при перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2016 року її розмір у процентному значенні був зменшений з вини відповідача, тому шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом не підлягає застосуванню, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом №2262-ХІІ право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду в постанові від 22 січня 2019 року у справі №201/9987/17, від 19 березня 2019 року у справі №806/1952/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 1140/3136/18.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 18 вересня 2021 року № (арк. спр. 12) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 29).

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії із 80 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку із 01 січня 2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80 процентів грошового забезпечення з 01 січня 2016 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2021 року.