Справа № 320/13577/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

10 листопада 2021 року м. Київ № 320/13577/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнко Р.В. від 08.07.2020 № 50192358 про стягнення виконавчого збору у розмірі 169 505, 99 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнко Р.В. від 27.07.2020 № 62664226 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 08.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.11.2021 позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд зупинити стягнення, яке здійснюється заступником начальника Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнко Р.В. у виконавчому провадженні № 62664226 від 27.07.2020 на підставі виконавчого документа постанови № 50192358, виданої Броварським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 08.07.2020.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, в обґрунтування цієї заяви заявниця зазначає, що невжиття заходів шляхом зупинення стягнення на підставі постанови № 50192358 від 08.07.2020 може ускладнити ефективний захист її прав у випадку фактичного визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 08.07.2020 № 50192358 і про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2020 № 62664226.

Про необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявниця вказує, що внаслідок винесення 08.11.2021 державним виконавцем постанови у межах ВП № 62664226 про арешт коштів боржника, її банківський рахунок було заблоковано. Вказані обставини позивачка підтвердила відповідними повідомленнями від АТ КБ «Приватбанк» від 09.11.2021.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови ВП № 50192358 від 08.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 169 505, 99 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 62664226 до прийняття рішення у справі № 320/13577/21, суд виходив з того, що такий спосіб забезпечення позову відповідає вимогам частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути застосований, оскільки в силу приписів частини четвертої статті 150 цього Кодексу, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, на думку суду, оскільки заявницею оскаржуються постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у ВП № 50192358 від 08.07.2020 та про відкриття виконавчого провадження у ВП № 62664226 від 27.07.2020, то невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася, з огляду на те, що державний виконавець спірну постанову ВП № 50192358 про стягнення виконавчого збору прийняв до примусового виконання як виконавчий документ, відкрив виконавче провадження та розпочав вчинювати виконавчі дії щодо спірної постанови, зокрема, 08.11.2021 виніс постанову про арешт коштів боржника, в результаті чого в АТ КБ «Приватбанк» було заблоковано рахунок позивачки.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що примусове виконання оскаржуваної постанови може призвести до значної шкоди інтересам заявниці та негативних наслідків. А тому подальше примусове виконання оскаржуваної постанови, істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Отже, оскільки заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови ВП № 50192358 від 08.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 169 505, 99 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 62664226 до прийняття рішення у справі № 320/13577/21, відповідають предмету позову та вжиття таких заходів не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити адміністративний позов ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов.

Зупинити стягнення на підставі постанови Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 50192358 від 08.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) виконавчого збору в розмірі 169 505, 99 грн. у межах виконавчого провадження ВП № 62664226 до прийняття рішення у справі № 320/13577/21.

Ухвалу в частині вжиття судом заходів забезпечення позову допустити до негайного виконання.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Шевченко А.В.