Справа № 640/11697/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 640/11697/20

адміністративне провадження № К/9901/40060/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Київської обласної прокуратури на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора, про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (далі - Кадрова комісія №2), в якому, уточнивши позовні вимоги, просила: визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії №2 від 09 квітня 2020 року №241 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора"; визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Київської області М.Киричука від 27 квітня 2020 року №181-к про звільнення її з 28 квітня 2020 року з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру"; поновити її на посаді, рівнозначній тій посаді, яку вона займала до звільнення з роботи та стягнути з середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в позові відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та частково задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії №2 від 09 квітня 2020 року №241 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора". Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області від 27 квітня 2020 року №181к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури. Поновлено позивача на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури. Стягнуто з Прокуратури Київської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 квітня 2020 року по 15 вересня 2021 року в розмірі 382522,20 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року виправлено описку, допущену в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, зазначивши в сьомому абзаці резолютивної частини постанови: «Стягнути з прокуратури Київської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 квітня 2020 року по 15 вересня 2021 року в розмірі 382 522,20 грн», замість помилково зазначеного «Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 квітня 2020 року по 15 вересня 2021 року в розмірі 382 522,20 грн».

29 жовтня 2021 року Київська обласна прокуратура надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року. Заявник, зазначаючи про пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права просить скасувати оскаржені судові рішення.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурора та наказу про звільнення прокурора з цих підстав з органів прокуратури.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

У касаційній скарзі Київська обласна прокуратура зокрема, зазначила про відсутність висновку Верховного Суду без конкретизації норми закону, що потребує такого висновку.

Верховний Суд наголошує, що за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас, заявником наведено приклади справ №№200/5038/20-а та 160/6204/20, розглянутих Верховним Судом, у яких, на його думку, висловлено позицію щодо застосування положень пункту 16 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ) та пункту 5 розділу ІІ Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №22) та наведено цитати із постанов у цих справах.

Наведеніаргументи не відповідають заявленій підставі оскарження судового рішення.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Судом установлено, що заявник лише безсистемно цитує окремі положення Закону №113-ІХ та Порядку №221, без конкретизації норм з посиланням на обставини справи, частково описує обставини справи, вказує на запровадження реформування системи органів прокуратури, цитує статті Закону України "Про прокуратуру" та описує процедуру проходження прокурорами атестації, проте не зазначає у чому саме полягає неправильність їхнього застосування судами, обмежившись лише доводами про законність прийнятих рішень, що є предметом оскарження у цій справі, запровадження заходів щодо перезавантаження органів прокуратури, необхідності створення умов для надання можливості доброчесним кандидатам зайняти посади прокурорів тощо.

Касаційна скарга Київської обласної прокуратури обґрунтована формальними фразами про неправильне застосування судами норм права, що, зокрема, регулюють процедуру проведення атестації прокурорів та її наслідки. Заявник також посилається на фундаментальне значення і винятковість цієї справи з тих підстав що розгляд цієї справи розвиватиме право та сприятиме однаковому тлумаченню закону та правильному застосуванню судами норм матеріального права.

Суд не приймає доводи щодо фундаментального значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики та зазначає, шо такі мотиви не є самостійною підставою для касаційного оскарження зазначених судових рішень у цій справі, так як за нормами частини п`ятої статті 328 КАС України такі аргументи необхідно додатково зазначати виключно у разі оскарження судових рішень, перегляд яких у Верховному Суді не передбачено нормами КАС України.

Водночас жодної підстави касаційного оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року заявником у касаційній скарзі не зазначено і доводи щодо порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 253 КАС України під час постановлення оскаржуваної ухвали, у скарзі відсутні.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Київська обласна прокуратура не виклала передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Тому, лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Київської обласної прокуратури на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора, про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко