Справа № 160/11540/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 160/11540/19

адміністративне провадження № К/9901/33807/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року

у справі №160/11540/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 квітня 2017 року №1549 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 18 квітня 2017 року № 138 о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року скасовано, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 квітня 2017 року №1549 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 18 квітня 2017 року №138 о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з 18 квітня 2017 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 18 квітня 2017 року по 21 липня 2021 року у розмірі 383678,48грн.

09 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі №160/11540/19.

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору за подання касаційної скарги.

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 257) копія ухвали суду від 29 вересня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 04 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року до Верховного Суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків та платіжне доручення №19765 від 11 жовтня 2021 року про сплату судового збору.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 29 вересня 2021 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в розумінні частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.

Таким чином, в силу вимог пункту першого частини шостої статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному проваджені, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики.

Суд відхиляє такі доводи скаржника з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики цієї справи із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржниками не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційних скаргах відсутні та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційних скарг.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Також Суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі №160/11540/19.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду