Справа № 200/11784/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р. Справа№200/11784/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до центру надання адміністративних послуг м. Покровськ, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний реєстратор на нерухоме майно Нестерова Оксана Юріївна про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

10 вересня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до центру надання адміністративних послуг м. Покровськ, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний реєстратор на нерухоме майно Нестерова Оксана Юріївна про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила наступне.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка дії в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб ОСОБА_5 та нотаріуса Другої Покровської державної нотаріальної контори Радочина О.І., орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя та в порядку спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , двокімнатної житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , автотранспортного засобу GREAT WALLVOLEXX, рік випуску 2013, об`єм двигуна-1497, номер шасі (двигуна) номер шасі (двигуна) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , двокімнатну житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , автотранспортний засіб GREAT WALLVOLEXX, рік випуску 2013, об`єм двигуна-1497, номер шасі (двигуна) номер шасі (двигуна) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину :

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2020 року без змін.

20.07.2021 року Позивач звернулася центру надання адміністративних послуг м. Покровськ з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 46830039 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з реєстраційним номером 227, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та документами подані для державної реєстрації. 26 липня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Нестеровою Оксаною Юріївною Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59478382.

Також, 26 липня 2021 року було прийнято рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Нестеровою О.Ю. Центру надання адміністративних послуг м.Покровськ Донецької області № 59472897, за результатами розгляду заяви з реєстраційним номером 46829047, прийняту 20.07.2021р. на проведення державної реєстрації права власності на квартиру з реєстраційним номером 132, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . В цьому рішенні також зазначено підстави для відмови в здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно зазначено, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що згідно пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вказані ті ж самі підстави, що зазначені в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59478382 від 26.07.2021р.

Позивач вважає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень протиправними та просить суд:

Визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Нестерової О.Ю. Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ. вулиця Європейська, будинок 53А, ) рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59478382 від 26.07.2021р., рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59472897 від 26.07.2021р.

Зобов`язати державного реєстратора Нестерову О.Ю. Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Європейська, будинок 53А, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за реєстраційним номером 49829047 від 20.07.2021р. щодо державної реєстрація права власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2346/20 від 06.10.2020р. на 1/2 та 2/6 частини житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та заяву ОСОБА_1 за реєстраційним номером 46830039 від 20.07.2021р. щодо державної реєстрація права власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2346/20 від 06.10.2020р. на 1/2 та 2/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Європейська, будинок 53А, ) на користь ОСОБА_1 судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 8000, 00 гривень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору своїм правом на подання до суду відзиву не скористалася.

Згідно із ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначене судове засідання на 13 жовтня 2021 року.

13 жовтня 2020 року суд відклав розгляд справи на 10 листопада 2021 року.

10 листопада 2021 року представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача 10 листопада 2021 року в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача 10 листопада 2021 року в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 яка є громадянкою України відповідно до паспорту серія НОМЕР_3 виданого Красноармійським РВ УМВС України в Донецькій області 23.09.1999 року. РНОКПП НОМЕР_4 (а.с.10-11).

Відповідачем є Центр надання адміністративних послуг м. Покровська яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача є ОСОБА_7 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка дії в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб ОСОБА_5 та нотаріуса Другої Покровської державної нотаріальної контори Радочина О.І., орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя та в порядку спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , двокімнатної житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , автотранспортного засобу GREAT WALLVOLEXX, рік випуску 2013, об`єм двигуна-1497, номер шасі (двигуна) номер шасі (двигуна) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , двокімнатну житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , автотранспортний засіб GREAT WALLVOLEXX, рік випуску 2013, об`єм двигуна-1497, номер шасі (двигуна) номер шасі (двигуна) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину (а.с.12-18)

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2020 року без змін (а.с.20-24).

20.07.2021 року позивач звернулася центру надання адміністративних послуг м. Покровськ з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 46830039 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з реєстраційним номером 227, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та документами подані для державної реєстрації.

26 липня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Нестеровою Оксаною Юріївною Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59478382 (а.с.36).

Також, 26 липня 2021 року було прийнято рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Нестеровою О.Ю. Центру надання адміністративних послуг м.Покровськ Донецької області № 59472897, за результатами розгляду заяви з реєстраційним номером 46829047, прийняту 20.07.2021р. на проведення державної реєстрації права власності на квартиру з реєстраційним номером 132, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . В цьому рішенні також зазначено підстави для відмови в здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно зазначено, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що згідно пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вказані ті ж самі підстави, що зазначені в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59478382 від 26.07.2021р. (а.с.37),

Позивач вважає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень протиправними та звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державній реєстрації прав, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Серед загальних засад державної реєстрації прав Законом передбачено внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.

За вимогами частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Крім того, п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Водночас, приписами ст. 24 Закону № 1952-IV визначено перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з п. 18 державної Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до приписів п. 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що з огляду на зміст наведених норм права, а також із суті державної реєстрації прав як офіційного визнання і підтвердження державою виникнення/зміну/припинення речових прав на нерухоме майно вбачається, що державний реєстратор має відмовити в державній реєстрації у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Суд зазначає, що набуття речового права за рішенням суду є окремою підставою для державної реєстрації прав, яка існує поряд з набуттям права на підставі договору.

Водночас, під час розгляду справи встановлено, що право власності на частки у спадковому майні за позивачем виникло внаслідок визнання та підтвердження такого права позивача в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про помилковість висновків державного реєстратора щодо наявності підстав для прийняття рішень про відмову у реєстрації права власності позивача, у зв`язку з чим рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ № 59478382 від 26.07.2021 року та № 59472897 від 26.07.2021 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що державний реєстратор в оскаржуваних рішеннях помилково посилається на норму передбачену підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 Закону № 1952, тому що цією статтею цього закону регулюються питання про оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Також, державний реєстратор помилково посилається на норму викладену в абзаці третьому частини 3 ст. 26 Закону №1952 відповідно до якої ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), тому що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року по справі № 235/2346/20 не вирішувалося питання про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, суд з огляду на встановлення під час розгляду справи обставин порушення прав позивача приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ Нестерову О.Ю. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за реєстраційним номером 49829047 від 20.07.2021р. щодо державної реєстрація права власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2346/20 від 06.10.2020р. на 1/2 та 2/6 частини житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та заяву ОСОБА_1 за реєстраційним номером 46830039 від 20.07.2021р. щодо державної реєстрація права власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2346/20 від 06.10.2020 р. на 1/2 та 2/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд зазначає, що у такому випадку відсутні підстави вважати, що судом здійснюється втручання у дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 06.09.2021 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень (а.с.1).

Саме ця сума судового збору підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Розрахунком судових витрат на правничу допомогу, ордером від 06.09.2021 серія АН №1045122, договором від 10.09.2020 №08/08/21, актом наданих послуг від 06.09.2021 року змістом вказаної вище позовної заяви та квитанцією про сплату правової допомоги в сумі 8000 грн. підтверджується залучення позивачем для вирішення його спору судом професійної правничої допомоги адвоката Молчанової Н.В., яка має на момент судового вирішення спору свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.09.2010 року № 11 (а.с.38-43).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В позовній заяві позивач зазначив розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, а саме 8000 грн.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній доказ співмірності наданих адвокатом послуг до виконаних робіт. Відтак суд частково задовольняє вимогу позивача, про стягнення відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до центру надання адміністративних послуг м. Покровськ, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний реєстратор на нерухоме майно Нестерова Оксана Юріївна про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Нестерової О.Ю. Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ. вулиця Європейська, будинок 53А, ) рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59478382 від 26.07.2021р., рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59472897 від 26.07.2021р.

Зобов`язати державного реєстратора Нестерову О.Ю. Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Європейська, будинок 53А, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за реєстраційним номером 49829047 від 20.07.2021р. щодо державної реєстрація права власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2346/20 від 06.10.2020р. на 1/2 та 2/6 частини житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та заяву ОСОБА_1 за реєстраційним номером 46830039 від 20.07.2021р. щодо державної реєстрація права власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2346/20 від 06.10.2020р. на 1/2 та 2/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Європейська, будинок 53А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Європейська, будинок 53А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

В повному обсязі рішення складене та підписано суддею головуючим 10 листопада 2021 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков