Справа № 620/4433/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 620/4433/20

адміністративне провадження № К/9901/33126/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В.

перевіривши касаційну скаргу Комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, викладене в протоколі від 11 серпня 2020 року № 9;

- зобов`язати комісію Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій з подальшим визнанням учасником бойових дій.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій, викладене в протоколі від 11 серпня 2020 року № 9 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника бойових дій.

Зобов`язано комісію Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій повторно розглянути матеріали щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, комісія Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року повністю і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24 вересня 2021 року скаржником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції надійшла на адресу Генерального штабу Збройних Сил України рекомендованим листом 06 серпня 2021 року, що підтверджується копією конверту 157) та витягом із сайту Укрпошта. Касаційна скарга направлена до Верховного Суду 03 вересня 2021 року.

Частиною другою статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Розглянувши заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з відмовою комісією Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у наданні позивачу статусу учасника бойових дій на підставі абзацу 2 та 3 пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Скаржник не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що прийняті судами з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Крім того, враховуючи значну кількість судових справ у аналогічних спірних правовідносинах, які надходять до комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та Збройних Сил України в цілому від військовослужбовців з приводу надання статусу учасника бойових дій та відсутність єдиної судової практики з вирішення даної категорії справ, скаржник вважає, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, вказане скаржником обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише детально викладені обставини справи, підстави непогодження з рішеннями попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Колегія суддів вважає неприйнятним посилання скаржника на відсутність єдиної судової практики з вирішення даної категорії справ з огляду на відсутність посилань на конкретні приклади із судової практики, в яких суди допустили різного тлумачення норм матеріального права, що призвело до прийняття різних судових рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій , визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

4. Надіслати комісії Генерального штабу Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний