Справа № 308/1863/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Голяни О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/1863/21 пров. № А/857/12972/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2021 року у справі № 308/1863/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

12.02.2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №743176 від 30.07.2020р. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2021 р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

30.07.2020р. Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 743176 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Із змісту даної постанови видно, що ОСОБА_1 30.07.2020р. в 10 год. 10 хв. в м. Ужгород по вул. Толстого, 13 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN СADDY» номерний знак НОМЕР_1 в порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий паском безпеки, а також на законну вимогу не пред`явив відповідні документи, а саме посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306. (далі ПДР).

В п.2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Із змісту ч.1 ст.126 КУпАП видно, що за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Так, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, в постанові про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.07.2020р. серії ДПО18 №743176 яка є предметом розгляду не вказано, з яких саме доказів поліцейський дійшов висновку, що позивач керував транспортним засобом та не був пристебнутий паском безпеки та не пред`явив для перевірки документи визначені у п.2.1(а) ПДР.(а.с. 10).

Всупереч вимогам наведених норм суб`єкт владних повноважень не надав доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, в самій постанові у розділі «до постанови додаються» не вказано про наявність будь-яких доказів.

Колегія суддів не бере до уваги як доказ, дисковий накопичувач, який долучив відповідач до відзиву на позовну заяву, оскільки одержаний з порушення порядку встановленого законом. (а.с. 66)

ч.3 ст.283 КУпАП передбачено обов`язок поліцейського щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто, в разі відсутності у постанові покликань на належні та допустимі докази, надання таких доказів в подальшому виключає їх допустимість з огляду на факт відсутності покликань на них у самій постанові суб`єктом владних повноважень.

ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Зокрема, ч.2 даної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ч.1 ст.76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, у разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення покликань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий суду відеодоказ під час розгляду справи також не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

В оскарженій постанові відсутнє покликання на жоден із доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП.

В даному випадку єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в постанові.

Суд не може приймати рішення на припущеннях, оскільки рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України та всупереч ст.77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2021 року у справі № 308/1863/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 08.11.2021р.