Справа № 560/932/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/932/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

08 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь позивача помилково стягнутих з неї грошових коштів у сумі 19189,61 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Хмельницькій області, яка полягає у неповерненні ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплачених коштів у розмірі 14568 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень) 40 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплачені грошові кошти у сумі 14568 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень) 40 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відповідного рахунку Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 850 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за умов неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 23.07.2003 року по 20.01.2020 року ОСОБА_1 була зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 № Ф-4861-51У на суму 23785,08 грн. єдиного соціального внеску.

Отже, відповідно до податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 № Ф-4861-51У за позивачкою станом на 16.10.2019 рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 23785,08 грн.

В подальшому рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/1049/20 визнано протиправною та скасовано зазначену податкову вимогу у сумі 23785,08 грн.

Приймаючи рішення, суд встановив, що згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач відповідно до Наказу №165-к-тр від 17.09.2014, виданого на підставі розпорядження обласної ради №30/2012 від 19.03.2012, із 01.09.2014 переведена на посаду вчителя-дефектолога Новоушицької спецшколи-інтернат для глухих дітей (перейменована на Новоушицьку спеціальну загальноосвітню школу-інтернат Хмельницької облради). Відомості про звільнення ОСОБА_1 в матеріалах справи були відсутні.

Суд відхилив доводи відповідача щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, оскільки такі дії спричиняють подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску відповідно до Закону № 2464-VI.

Також суд звернув увагу відповідача на те, протягом 2017 - 2019 років ОСОБА_1 була найманим працівником, тому роботодавець сплачував за неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що не заперечується ГУ ДПС та підтверджується індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу (форма ОК-5). Зазначене виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

У межах виконавчого провадження № 60860183 з позивачки була стягнута сума єдиного внеску у розмірі 14568,40 грн., що підтверджується:

- інтегрованою карткою ОСОБА_1 ,

- копіями розпоряджень органу ДВС № 60860183 про перерахування коштів органу ДПС, які надані органом ДВС.

- копіями платіжних доручень № 573 від 11.03.2020, № 1089 від 15.05.2020, № 1459 від 10.06.2020, № 1463 від 10.06.2020, № 1716 від 24.06.2020, № 218757 від 03.09.2020 про перерахування коштів органу ДПС, які надані органом ДВС.

Оскільки сума єдиного внеску у розмірі 14568,40 грн. була стягнута із позивачки безпідставно, остання звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь позивача помилково стягнутих з неї грошових коштів в сумі 19189,61 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) та Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 16.01.2016 № 6 (далі - Порядок).

Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску. Згідно з пунктом 3 Порядку неналежний Платник - це платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску.

Повернення Коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719 (пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом 4 пункту 6 Порядку помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з частиною 13 статті 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги обставини, встановлені рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/1049/20, яким визнано протиправною та скасовано зазначену податкову вимогу у сумі 23785,08 грн.

З огляду на те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/1049/20 має преюдиційне значення при розгляді цієї справи, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відмова відповідача повернути позивачці помилково сплачений єдиний внесок свідчить про бездіяльність з боку відповідача щодо повернення коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 560/4304/18 з приводу аналогічних правовідносин, де вказано, що зобов`язання відповідача повернути позивачу помилково сплачені кошти зменшує ефективність судового захисту порушеного права позивача. З урахуванням наведеного, Верховний Суд прийшов до висновку, що ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів з відповідного рахунку відповідача.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про те, що оскільки вищезгаданим рішенням суду окремо не ухвалювалось скасування нарахованих сум єдиного внеску, у відповідача були відсутні підстави для зняття нарахувань.

Як вбачається зі змісту рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/1049/20, вимога визнавалась протиправною саме через безпідставність відповідних нарахувань ЄВ, що автоматично виключало обґрунтованість стягнення з позивачки коштів, які вказувались у вимозі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідач повинен був провести відповідне коригування, внісши зміни до інтегрованої картки позивачки, виключивши з неї відповідні нарахування ЄВ та штрафні санкції, пов`язані з цим, чого зроблено не було.

Зважаючи на це, податкове зобов`язання не було зменшене, а податкові зобов`язання продовжували нараховуватись, відтак за позивачкою продовжує рахуватись заборгованість з єдиного внеску, якої фактично немає.

Зазначене не свідчить про добросовісність дій податкового органу, який зобов`язаний був зменшити податкове зобов`язання позивачки, внаслідок чого сума податкового боргу також була б зменшена або виключена.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.