Справа № 160/16833/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/16833/20
(суддя Юрков Е.О. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Дніпроважмаш» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі №160/16833/20 за позовом акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариства «Дніпроважмаш» 16 грудня 2020 року звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо проведення камеральної перевірки акціонерного товариства «Дніпроважмаш», результати якої оформлені актом № 6920/04-36-50-30/00168076 від 11.02.2020 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в порушення вимог законодавства в акті перевірки посилається не лише на декларації/розрахунки, як це передбачено прямою нормою ПК України, а й на численні платіжні доручення, дослідження яких камеральною перевіркою не передбачено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що предмет спірної камеральної перевірки відповідає предмету перевірки, що визначений підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України. Також суд першої інстанції зазначив, що задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такі дії не є юридично значимими для позивача, так як за наслідком складання акта № 6920/04-36-50-30/00168076 від 11.02.2020 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2020 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його до апеляційного суду (т.1 а.с. 190 195).

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позивача викладеними у позовній заяві проте, що відповідач в порушення вимог законодавства в акті перевірки посилається на документи, дослідження яких камеральною перевіркою не передбачено. При цьому, зазначає про те, що ІКП це лише форма обліку, а не інформаційна система, а тому відповідач не мав законних підстав використовувати такі дані під час камеральної перевірки.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (т.1 а.с. 224-226).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 11.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі п.п.19-1.1.1, п.п.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку визначеному п.57.1 ст.57, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 та ст.76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за червень-грудень 2018 року, податкове повідомлення-рішення № від 14.09.2018р., податкове повідомлення-рішення № від 14.09.2018 р. та січень-березень 2019 року АТ Дніпроважмаш, за результатом якої складено акт № 6920/04-36-50-30/00168076 від 11.02.2020 року.

Згідно з висновками акта перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про порушення АТ Дніпроважмаш термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

На підставі акта № 6920/04-36-50-30/00168076 від 11.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2020 року, яким АТ Дніпроважмаш нараховано штрафну санкцію за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 5 314 783,20 грн (т.1 а.с. 16 -19).

Правомірність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки позивача з питань порушення терміну сплати (перерахування) зобов`язання з плати за землю за результатом якої складено акт № 6920/04-36-50-30/00168076 від 11.02.2020 року та прийнято податкове повідомлення-рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з вимогами підпункту 75.1.1 пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановлено статтею 76 вказаного Кодексу.

За приписами пункту 76.1. статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з вимогами пункту 76.2. статті 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 76.3. статті 76 Податкового кодексу України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення цього виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.

У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2017 року змін до Податкового кодексу України (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII), зокрема і до статті 75, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, в тому числі і з сплати з землю.

Таким чином, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.

Між тим, заявляючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки, позивач залишив поза увагою той факт, що за її наслідками прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2020 року, яким АТ Дніпроважмаш нараховано штрафну санкцію за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 5 314 783,20 грн (т.1 а.с. 16 -19).

Враховуючи наявність зазначених обставин суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС.

Отже враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції не погоджується із позицією суду першої інстанції який по суті розглянув спір, порушивши юрисдикцію адміністративних судів, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а отже провадження по цій справі підлягає закриттю.

Аналогічно правова позиція викладена Великою Палатою верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, яка враховуючи положення статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції.

При цьому, як зазначив Верховній Суд поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі пункту 3 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково …

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи допустив порушення норм процесуального права, а саме правил юрисдикції адміністративних судів передбаченої ст. 19 КАС України, а отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, шляхом скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 315, статтями 319, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дніпроважмаш» - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі №160/16833/20 скасувати та прийняти нову постанову якою провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 04 листопада 2021 року.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко