Справа № 420/6999/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 420/6999/21

адміністративне провадження № К/9901/37993/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року

у справі №420/6999/21 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

1) визнати протиправними дії та бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, яка полягала у не наданні ОСОБА_1 , шляхом відмови надання, такої публічної інформації на запити ОСОБА_1 № 31/2020 від 7 грудня 2020 року. №31-1/2020 (повторний) від 10 січня 2021 року, №31-2/2020 (утретє) від 21 січня 2021 року:

- чи перебувало на обліку Офісу платників податків Державної податкової служби акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» , а у наступному публічне акціонерне товариство «Київенерго» у період з 2007 року до 2015 року;

- яку суму податку на прибуток було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» , а у наступному відповідно публічним акціонерним товариством «Київенерго» у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

- яку суму податку на додану вартість було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», a у наступному вiдповiдно публічним акцiонерним товариством «Київенерго» у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

2) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків утриматися від нових відмов у наданні ОСОБА_1 цієї інформації та вчинити дії, а саме надати ОСОБА_1 наступну публічну інформацію на мої запити № 31/2020 вiд 7 грудня 2020 року, №31-1/2020 (повторний) від 10 січня 2021 року, №31-2/2020 (утретє) від 21 січня 2021 року:

- чи перебувало на обліку Офісу платників податків Державної податкової служби акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» ,а у наступному публічне акціонерне товариство «Київенерго» у період з 2007 року до 2015 року;

- яку суму податку на прибуток було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», а у наступному відповідно публічним акціонерним товариством «Київенерго» у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

- яку суму податку на додану вартість було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», а у наступному відповідно публічним - акціонерним товариством «Київенерго» у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

3) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в цій адміністративній справі та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків у місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про його виконання;

4) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, судові витрати, понесені ОСОБА_1 , зокрема у зв`язку зі сплатою судового збору у цій справі;

5) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_1 через описані у позові незаконнi дiї та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків у розмірі 10800 (десяти тисяч вісімсот) гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо відмови у наданні ОСОБА_1 публічної інформації на запити №31/2020 від 07 грудня 2020 року, №31-1/2020 від 10 січня 2021 року, №31-2/2020 від 21 січня 2021 року.

- зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повторно розглянути запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації №31/2020 від 07 грудня 2020 року, №31-1/2020 від 10 січня 2021 року, №31-2/2020 від 21 січня 2021 року, з урахуванням висновків суду.

- стягнути з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Не погоджуючись із таким судовим рішенням відповідачем подано касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 КАС України (Особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №420/6999/21.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

А.Г.Загороднюк

Судді Верховного Суду