Справа № 522/11108/21-Е
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 р. Категорія 113070100м.ОдесаСправа № 522/11108/21-Е
Головуючий в 1 інстанції: Кузнецова В.В.

час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до інспектора лейтенанта поліції 8 роти 2 батальйону Черненка Сергія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАН № 4342637 від 12.06.2021 року, мотивуючи його тим, що він не скоював дії спрямовані на порушення ПДД, в них немає вини ні в формі умислу, ні в формі необережності, та вони не утворюють складу адміністративного правопорушення. Інспектор не вислухавши його пояснення при винесенні постанови порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачену діючим законодавством, та його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував прав інших осіб, не перешкоджав руху інших транспортних засобів, не створював аварійної ситуації та не призвів до заподіяння шкоди.

Ухвалою суду від 09.07.2021 року замінено первісного відповідача - інспектора лейтенанта поліції 8 роти 2 батальйону Черненка Сергія Олександровича, на належного відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та скасувати Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАН № 4342637 від 12.06.2021 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що його притягнули до відповідальності за порушення на вулиці якої не існує, за порушення дорожнього знаку якого немає на вулиці де його притягнули до відповідальності, за порушення ПДР у місці де він не порушував ПДР.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2021 року в ході виконання службових обов`язків інспектором роти №8 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Черненко Сергієм Олександровичем за адресою: м. Одеса, вул. Южна дорога, 31, виявлено транспортний засіб «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху (на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Керував транспортним засобом водій ОСОБА_1 .

Інспектор підійшов до громадянина ОСОБА_1 та відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, що ОСОБА_1 було зупинено відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та роз`яснено суть скоєного останнім адміністративного правопорушення.

Під час спілкування інспекторів з громадянином ОСОБА_1 останній повідомив, що він не бачив дорожній знак, який позначає смугу для маршрутних транспортних засобів, оскільки виїхав з провулку вже після місцезнаходження такого знаку, що спростовується відеозаписами « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з яких вбачається, що від місця встановлення такого знаку до місця вчинення адміністративного правопорушення та зупинки транспортного засобу позивача відсутні будь-які перехрестя та в`їзди/виїзди з/на прилеглу територію.

На вимогу ОСОБА_1 інспектором надано можливість ознайомитися з матеріалами справи, що також підтверджується відеозаписом « 4».

Позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Позивач не надав поліцейським письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - позивачем не надавалось.

Після розгляду справи копію постанови було вручено позивачу, про що свідчить власний підпис позивача, про отримання ним копії постанови, що також підтверджується відеозаписом « 4».

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення ПДР ОСОБА_1 підтверджується фотографіями та відеозаписами з місця скоєння адміністративного правопорушення, а зазначені ним обставини щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та вказані з метою уникнення від відповідальності.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху, зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем і організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Окрім того, відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В п. 8.1 Правил дорожнього руху зазначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4 Правил дорожнього руху, дорожні знаки поділяються на групи. Однією з таких груп є інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Окрім того, відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Згідно розділу 1 ДСТУ 4100:2014 цей стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях (далі - дорогах) згідно з Правилами дорожнього руху, а також правила їх застосування на всіх дорогах, що експлуатують та будують.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 Розділу 10 «Правила застосування» ДСТУ 4100:2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо.

Як вбачається з відеозаписів, наданих представником відповідача, дорожній знак, який позначає смугу для руху маршрутних транспортних засобів установлений з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100:2014, його добре видно учасникам дорожнього руху, він не затулений від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Також, згідно п. 17.1 Правил дорожнього руху, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Також, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В силу положень статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Також, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 вищезазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи факт порушення ПДР ОСОБА_1 підтверджується фотографіями та відеозаписами з місця скоєння адміністративного правопорушення.

З фотознімку та відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що транспортний засіб «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів, що заборонено ПДР України.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень к сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на виконання цієї вимоги законодавства представником відповідача надано до суду відзив щодо позову разом з фотографіями та відеозаписами з місця скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Такої позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 496/4315/16-а.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП. обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення,

охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від

протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення вищевказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

При цьому, норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Портативний нагрудний відеореєстратор закріплений на форменому одязі поліцейського знаходиться на балансі УПП в Одеській області ДПП, є державною власністю, та призначений для забезпечення дотримання громадянами правил дорожнього руху.

Таким чином, наданий стороною відповідача відеозапис з портативного нагрудного відеореєстратора відображає обставини описані в оскаржуваній постанові.

На відеозаписі зафіксовано дату час, місце правопорушення, автомобіль позивача з зображенням державного номерного знаку, встановлені додаткові світлові прилади. Відеозапис правопорушення не має ознак монтажу та вівся безперервно.

Також, з зазначеного відеозапису вбачається, що позивача ознайомлено з відеозаписом вчиненого ним адміністративного правопорушення, з його правами, роз`яснено строки оскарження постанови, наслідки невиконання постанови. До того ж на зворотному боці оскарженої постанови містяться положення ст.ст. 55,56,63 Конституції України, ст. 268, 307, 308 КУпАП.

Натомість, відеозаписи, надані позивачем, не містять обставин на спростування вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає наступне: «Відповідач по справі на вимогу статті 77 КАС не надано суду жодного доказу того, що в Одесі є вулиця Южна дорога, не надано доказів, що на вулиці навпроти будинку АДРЕСА_1 дорога встановлено смугу для маршрутних Т/3, не надано доказу про наявність на вулиці Південна дорожнього знаку 5.8 ПДР».

Зазначене твердження апелянта не відповідає дійсності та спростовується наступними посиланнями:

- Южная (Південна) дорога ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ): ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Южная (Південна) дорога ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ): ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Щодо встановлення на зазначеній ділянці дороги дорожнього знаку, який позначає смугу для руху маршрутних транспортних засобів, то до відзиву на позовну заяву було додано компакт-диск з відеозаписами, на яких чітко видно, як службовий транспортний засіб рухається по вул. Південна дорога, що на цій дорозі наявний дорожній знак, який позначає смугу для руху маршрутних транспортних засобів, в подальшому апелянт здійснює випередження службового транспортного засобу інспекторів по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Також, судом апеляційної інстанції 03.11.2021 року на адресу Комунальної установи "Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ" ОМР направлено запит щодо надання інформації "чи встановлений знак 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" або ж знак 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" на вул. "Южна дорога" в м. Одесі".

08.11.2021 року на адресу суду надійшла відповідь Комунальної установи "Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ" ОМР, в якій зазначено: "що по вулиці Південна дорога встановлені дорожні знаки 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" (Південна дорога, 65), 5.12 "Кінець смуги для руху маршрутних транспортних засобів" (Південна дорога, 1) та нанесена дорожня розмітка 1.2 (широка суцільна лінія) від вул. Кишинівська до Південна дорога, 1.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає: «відповідач не надав суду жодного доказу щодо правомірності притягнення Позивача до відповідальності».

Факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме в м. Одеса, вул. Южна дорога, 31, водій ( ОСОБА_1 ), керуючи транспортним засобом «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, підтверджується відеозаписами зі службового транспортного засобу інспекторів, а також відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів інспекторів: « 4», « 4», « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Також, апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає наступне: «Відповідач не пояснюючи своєї позиції надав суду фото зображення, що десь встановлений дорожній знак 5.11 ПДР...».

Вказані апелянтом фото зображення було здійснено з відеозапису, який додавався до відзиву на позовну заяву, з якого чітко видно наявність дорожнього знаку, що позначає смугу для руху маршрутних транспортних засобів на ділянці дороги, де апелянтом було вчинено адміністративне правопорушення.

Окрім того, на відеозаписі чітко видно, що після проїзду службовим транспортним засобом дорожнього знаку, що позначає смугу для руху маршрутних транспортних засобів та до моменту виявлення адміністративного правопорушення, вчиненого апелянтом, будь-які перехрестя, заїзди/виїзди на/з прилеглої території відсутні, що повністю виключає той факт, що апелянт не бачив вказаного дорожнього знаку.

Твердження позивача про видимі порушення оскаржуваної постанови та акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу допущені при їх оформлені не спростовує факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Аналогічна правова позиція щодо урахування неточностей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності висловлена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17.

Окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, не повинні братися судом до уваги, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вчиненні органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права

та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки.

Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18).

Отже, з огляду на вищезазначене в діях громадянина ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП Інспектор роти №8 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Черненко Сергій Олександрович мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, притягнення до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4342637 від 12 червня 2021 року обґрунтована, правомірна, винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством України.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року по справі № 522/11108/21-Е, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.