Справа № 380/2474/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/2474/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, Стрийської районної державної адміністрації Львівської області про визнання дій протиправними та відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Верболіз до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області із вимогами:

-визнати дії/бездіяльність Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, а саме перевищення строку для надання відповіді на заяву №51 від 15.05.2020 року та не дослідження і не зафіксування нанесення збитків через пошкодження посівів ріпаку, протиправними;про

-стягнути з відповідача Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області кошти на відшкодування збитків у розмірі 27100 грн, заподіяних його бездіяльністю.

Ухвалою судді від 01.03.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 17.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

До розгляду цієї справи залучено як правонаступника Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області Стрийську районну державну адміністрацію Львівської області.

Учасниками справи було подано до суду заяви по суті справи письмові відзиви, відповідь на відзив.

Відповідно до позиції позивача, яка висловлена в позові, інших письмових заявах, що були подані до суду, він стверджує, що відповідачем було несвоєчасно надано відповідь на його заяву, а крім того, не виконано свого обов`язку по належному реагуванню на відповідне звернення.

А саме, позивач зазначає, що він є користувачем земель сільськогосподарського призначення на території колишнього Жидачівського району Львівської області та провадить на ній господарську діяльність. Зокрема, у 2020 році ТзОВ «Верболіз» було засіяно орендовані землі озимим ріпаком. У той же час, конкурент позивача Фермерське господарство «Демків», яке провадить діяльність на суміжних ділянках, допустило пошкоджень посівів ТзОВ «Верболіз». Унаслідок неналежного виконання робіт із оброблення засобами захисту рослин своїх культур ФГ «Демків» було спричинено втрату позивачем врожаю від частини посівів. Окрім цього, це ж господарство протиправно засіяло частину орендованих земель ТзОВ «Верболіз».

У зв`язку з чим, задля фіксування пошкоджень і втрат врожаю ТзОВ «Верболіз», завданих йому збитків та оцінки їх розміру, позивач звернувся до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області з відповідною заявою від 15.05.2020 року №51. Проте, відповідач надав відповідь на таку заяву лише у вересні 2020 року за листом від 07.09.2020 року №02-17/893. При цьому, відповідь районної державної адміністрації не містила жодного свідчення вирішення питань, які були порушені позивачем у його зверненні. Більш того, у відповіді районна державна адміністрація лише вдалася до рекомендацій ТзОВ «Верболіз» щодо обміну земельними ділянками ФГ «Демків», що позивач вважає недоречним і недопустимим.

Позивач наголошує на тому, що така бездіяльність відповідача суттєво вплинула на його права, оскільки стан його посівів є швидкозмінним і стан рослин швидко змінюється. Таким чином, несвоєчасне дослідження стану посівів, характеру й причин їх ушкоджень, масштабів пошкодження тощо, має своїм наслідком фактичну неможливість належного доказування відповідних збитків. У зв`язку з чим, позивач вважає за необхідне покладення обов`язку з відшкодування відповідних збитків на орган влади, через бездіяльність якого іншого способу їх компенсації немає. При цьому, розмір збитків обчислений позивачем виходячи з обсягів пошкоджених посівів, характеру пошкоджень, розміру втрат врожаю і середньою ринковою ціною відповідної сільськогосподарської культури та складає 27100 грн.

А тому, ТзОВ «Верболіз» свій позов вважає обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

24.06.2021 року від представника Стрийської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач у частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, яка проявилася в перевищенні строку для надання відповіді на заяву ТзОВ «Верболіз» від 15.05.2020 року №51, позов визнав.

У той же час, відповідач вважає, що в інших частинах позов є безпідставним.

У першу чергу, відповідач зазначає, що у наданій позивачеві відповіді було засвідчено факт дослідження та фіксування заподіяного йому збитку, що було здійснене відповідною комісією. Таким чином, немає підстав для твердження про відсутність реагування на звернення позивача.

По друге, відповідач 2 акцентує увагу на тому, що завдання позивачеві майнової шкоди було спричинене не бездіяльністю Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, а діями ФГ «Демків». Відтак, відповідач не повинен нести відповідальність за дії іншої особи, які й є причиною збитків позивача.

У зв`язку з чим, відповідач 2 вважає безпідставними позовні вимоги ТзОВ «Верболіз» у частині визнання протиправними дій/бездіяльності Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, які полягають у не дослідженні та не фіксуванні нанесення збитків через пошкодження посівів ріпаку та в частині стягнення матеріальної шкоди.

У судових засіданнях представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду, просив позов задовольнити. Представники відповідачів участі в судових засіданнях не брали. Представник відповідача 2 подав на адресу суду клопотання про здійснення розгляду справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТзОВ «Верболіз» є користувачем земель сільськогосподарського призначення на території колишнього Жидачівського району Львівської області (тепер Стрийська районна державна адміністрація Львівської області) й провадить на ній господарську діяльність. Зокрема, у 2020 році ТзОВ «Верболіз» було засіяно орендовані землі озимим ріпаком. Установлено також, що частина посівів ріпаку, здійснених ТзОВ «Верболіз», були пошкоджені. Зазначені обставини визнаються та не заперечуються учасниками справи.

Із цього приводу позивач звернуся до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області з відповідною заявою від 15.05.2020 року №51. У такій заяві ТзОВ «Верболіз» просило орган влади створити комісію, дослідити та зафіксувати розмір збитків, нанесених заявнику внаслідок засіяння частини орендованих площ ТзОВ «Верболіз» іншим господарством (ФГ «Демків») і пошкодження ним же посівів ріпаку ТзОВ «Верболіз» через використання засобів захисту рослин, що призвело до втрати врожаю в розмірі приблизно 2 тони.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2020 року районною комісією зі залученням депутатського корпусу селищної ради, представників ТзОВ «Верболіз» і ФГ «Демків» було обстежено посіви озимого ріпаку позивача.

Установлено, що відповідь на заяву ТзОВ «Верболіз» від 15.05.2020 року №51 було надано Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області за листом від 07.09.2020 року №02-17/893. У такому листі адміністрація вказує на те, що посіви озимого ріпаку ТзОВ «Верболіз» на ділянках, що межують із суміжними землекористувачами, мали ознаки пошкодження (на час комісійного огляду 29.05.2020 року). Також зазначено про утрудненість у обробітку суміжних ділянок (позивача та інших виробників) через відсутність проїздів і шахматне розміщення земельних ділянок. Рекомендовано ТзОВ «Верболіз» розглянути можливість обміну земельними ділянками у масиві земель сільськогосподарського призначення. Інших відомостей чи матеріалів по суті звернення відповідь Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області не містила.

Оцінюючи таку відповідь як несвоєчасну й таку, що не стосується суті запиту, позивач ствердив про бездіяльність відповідача, а також вважає, що у зв`язку з цим останній повинен нести обов`язок по відшкодуванню завданих через пошкодження посівів збитків, відтак позивач звернувся до суду з цим позовом.

У зв`язку з чим, аналізуючи спірні правовідносини, доводи й аргументи сторін, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (нормативні акти наводяться у редакції станом на час спірних правовідносин), місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Статтею 2 цього ж закону встановлено, що місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: 1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; 2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та схвалення прогнозів відповідних бюджетів, підготовку та виконання відповідних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Указане кореспондує ст.ст. 118, 119 Конституції України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцеві державні адміністрації діють на засадах: відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; пріоритетності прав людини; гласності; поєднання державних і місцевих інтересів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: 1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; 2) соціально-економічного розвитку відповідних територій; 3) бюджету, фінансів та обліку; 4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; 5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку; 6) науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей; 7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; 8) зовнішньоекономічної діяльності; 9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; 10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати. Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Частиною 1 ст. 14 цього ж закону передбачено, що місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження місцевого самоврядування, делеговані їм відповідними радами.

Так, ст. 44 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження, які районні ради делегують відповідним районним державним адміністраціям. Зокрема, делегуються повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного і соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів; сприяння інвестиційній діяльності на території району тощо.

Отже, районна державна адміністрація здійснює виконавчу владу в межах відповідного району, зокрема, з повноваженнями в сфері використання землі, забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, соціально-економічного розвитку відповідних територій, сприяння інвестиційній діяльності на території району.

При цьому, здійснюючи їх, як суб`єкт владних повноважень, районна державна адміністрація повинна діяти в тому числі безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, своєчасно, тобто протягом розумного строку (як це передбачено ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

У нашому випадку, господарюючим суб`єктом, який провадить сільськогосподарську діяльність (позивач ТзОВ «Верболіз») було скеровано на розгляд Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області запит для вирішення та врегулювання окремих спірних питань, які виникли в його діяльності та пов`язані з можливими перешкодами в господарюванні зі сторони іншого суб`єкта та завданням збитків заявнику через певні дії такої третьої особи (ФГ «Демків»). А саме, позивач ствердив, що суміжним землекористувачем (ФГ «Демків») здійснено необґрунтований посів власних культур на землях ТзОВ «Верболіз», а також при обробленні своїх культур засобами захисту рослин завдано пошкоджень культурам (озимий ріпак) позивача, що призвело до втрати врожаю. Відтак, позивач просив місцевий орган виконавчої влади здійснити певні управлінські функції для врегулювання спірного питання, зокрема, для фіксування пошкоджень і їх обставин, окреслення їх обсягів і матеріального виражу (збитків).

Такий запит був наданий відповідачеві ще у травні 2020 року, проте відповідь на нього отримано лише у вересні 2020 року.

У зв`язку з чим, суд оцінює зазначене як безумовне свідчення бездіяльності відповідача, яка не узгоджується зі засадами добросовісності та своєчасності. Відтак, це є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині. Більш того, в цій частині позов визнається й відповідачем Стрийською районною державною адміністрацією Львівської області.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що відповідь районної державної адміністрації на звернення ТзОВ «Верболіз» (лист від 07.09.2020 року №02-17/893) за своїм змістом не містить належної відповіді на поставлені позивачем перед органом влади питання. У цьому контексті суд вважає за необхідне погодитися з позивачем у тому, що це знову ж не відповідає засадам діяльності районної державної адміністрації як місцевому органу виконавчої влади та свідчить про його бездіяльність.

Більш того, суд погоджується з аргументами ТзОВ «Верболіз» щодо того, що така бездіяльність відповідача суттєво вплинула на можливість захисту ним своїх прав та інтересів, зокрема, гарантованого ст. 41 Основного Закону, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на власність і майно (у тому числі можливість ним користуватися, отримувати від нього користь). Це свідчить про невиконання відповідачем припису ст. 13 Конституції України про державний захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Суд зауважує в цій частині, що питання, порушені позивачем у зверненні від 15.05.2020 року №51, вимагало оперативного реагування, позаяк, стосувалося стану польових культур, який є швидкозмінним.

Натомість, надання відповіді (яка, крім того, не містила належного реагування на звернення позивача по суті) лише через чотири місяці, зі закінченням сільськогосподарського сезону, безумовно завадила можливості ТзОВ «Верболіз» у іншому порядку вирішити спірні питання, зокрема зафіксувати завдані збитки та здійснити їх відшкодування. Слід підкреслити, що до цього призвело не лише надання Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області відповіді без вжиття дій, про які просив позивач, і без відповіді на поставлені ним питання (що могло мати місце з огляду на відсутність у відповідача компетенції з певних питань), а в першу чергу істотна несвоєчасність такої відповіді. Зрозуміло, що в разі своєчасного інформування відповідачем ТзОВ «Верболіз» у відповідь на його запит, це дало би останньому можливість, як уже вказано вище, вжити інших способів вирішення проблемної ситуації.

При цьому, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що безпосереднім заподіювачем збитків (через ушкодження посівів позивача) є інша особа, однак відзначає, що ефективний захист свого права позивачем у даному випадку був фактично нівельований і через бездіяльність відповідача Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області. А тому, така бездіяльність суб`єкта владних повноважень може мати своїм наслідком покладення на нього певної відповідальності та обов`язку з відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливе покласти на відповідача обов`язок із відшкодування позивачеві завданих збитків, про що просить ТзОВ «Верболіз».

У цій частині суд не вбачає підстав для незгоди з аргументацією позивача щодо розміру збитків, оскільки позивач виходив із доступних відомостей даних щодо площ пошкоджень, імовірних втрат врожаю та ринкових цін на відповідну продукцію. При цьому, відповідач визнав факт пошкодження посівів озимого ріпаку ТзОВ «Верболіз», а також не надав обґрунтованих заперечень щодо можливості застосування порядку визначення збитків, застосованого позивачем.

Відтак, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування збитків коштів у розмірі 27100 грн, заподіяних бездіяльністю відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, встановлюючи істину в справі суд повинен ґрунтуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву, що випливає з позиції Європейського суду з прав людини, яку він висловив у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи підтверджують та обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернувся позивач. При цьому, відповідачем не доведено правомірність своїх дій і рішень у відповідності до вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Основного Закону та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з нормами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких від носяться витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У зв`язку з чим, суд розподіляє обґрунтовані та підтверджені судові витрати на сторони шляхом віднесення їх на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» (вул. Шкільна, 1А, с. Володимирці, Жидачівський район, Львівська область, 81783; ) до Стрийської районної державної адміністрації Львівської області (вул. Степана Бандери, 28, м. Стрий, Львівська область, 82400; ), про визнання дій протиправними та відшкодування збитків задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, яка проявилася в перевищенні строку для надання відповіді на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» №51 від 15.05.2020 року та не дослідженні й не зафіксуванні нанесення збитків через пошкодження посівів ріпаку.

Стягнути зі Стрийської районної державної адміністрації Львівської області (вул. Степана Бандери, 28, м. Стрий, Львівська область, 82400; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» (вул. Шкільна, 1А, с. Володимирці, Жидачівський район, Львівська область, 81783; ) кошти на відшкодування збитків у розмірі 27100 (двадцять сім тисяч сто) грн 00 коп., заподіяних бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Стягнути зі Стрийської районної державної адміністрації Львівської області (вул. Степана Бандери, 28, м. Стрий, Львівська область, 82400; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» (вул. Шкільна, 1А, с. Володимирці, Жидачівський район, Львівська область, 81783; ) витрати по сплаті судового збору у сумі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297, пп. 15.5 пп. 15 п. 1 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Сасевич О.М.