Справа № 140/3265/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 140/3265/21

адміністративне провадження № К/9901/39640/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року в справі №140/3265/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області з вимогами: скасувати наказ від 05.03.2021 №66 о/с в частині звільнення зі служби в поліції, поновити на посаді заступника начальника Іваничівського ВП Горохівського ВП УНП у Волинській області, зобов`язати виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час незаконного звільнення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року в справі №140/3265/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

26 жовтня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року в справі №140/3265/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України). Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази.

Також скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, обґрунтовуючи його тим, що судами попередніх інстанцій не було враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах: від 13 жовтня 2021 року (справа №360/2308/20), 25 квітня 2019 року (справа №814/163/17), від 26 червня 2019 року (справа №826/14973/16), від 16 жовтня 2020 року (справа №814/2440/16), і висновки Верховного Суду України, викладені в постановах: від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14), від 19 січня 2016 року (справа №810/1783/13-a), від 17 жовтня 2011 року (справа №21-237а11).

Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність справи та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Таких висновків заявник не зазначив, а касаційна скарга лише містить загальні посилання на приклади постанов Верховного Суду з їхнім частковим цитуванням, без зазначення конкретного висновку з посиланням на відповідну норму права, який заявник касаційної скарги уважає таким, що не був застосованим судами попередніх інстанцій.

Також в пункті 1 частини четвертої статті 328 КАС України мова йде лише про постанови Верховного Суду, а отже, обґрунтування підставою для касаційного оскарження судового рішення постановами Верховного Суду України не передбачено.

Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, необхідно навести порушені судами норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в сукупності з обґрунтуванням підстав, передбачених частинами другою та третьою статті 353 КАС України.

Частиною другою статті 353 КАС України встановлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону вбачається, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Отже, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

Ураховуючи те, що скаржником не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, про що зазначено вище, ця умова не може бути перевірена.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року в справі №140/3265/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська