Справа № 154/548/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 154/548/21 пров. № А/857/17930/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної митної служби України на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської обл. від 17.08.2021р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Довжика Романа Степановича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил (суддя суду І інстанції: Лященко О.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 17 год. 00 хв. 17.08.2021р., м.Володимир-Волинський Волинської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 19.08.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

16.02.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Довжик Р.С., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити строк звернення до суду; скасувати постанову Волинської митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017р. про накладення на ОСОБА_1 стягнення за порушення митних правил у виді штрафу в розмірі 381788 грн. 46 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення; судові витрати по справі стягнути з відповідача (а.с.2-8, 27).

Ухвалою суду від 03.03.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017р.; задоволено клопотання Волинської митниці Держмитслужби № 7.3-20/1838 від 02.03.2021р. про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017р.; залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017р. (а.с.42-43).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської обл. від 03.03.2021р. про залишення позовної заяви без розгляду в справі № 154/548/21 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.95-99).

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської обл. від 17.08.2021р. поновлено строк звернення до суду; заявлений позов задоволено; скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017р., винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Негріч Л.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу /МК/ України у виді штрафу у розмірі 381788 грн. 46 коп. та закрито справу про дане адміністративне правопорушення (а.с.114-120).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Волинська митниця Держмитслужби, яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в кінцевому підсумку призвело до помилкового вирішення спору, просить судове рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.124-132).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно матеріалів справи про порушення митних правил громадянка України ОСОБА_1 , яка на час оформлення митної декларації 15.09.2015р. перебувала на посаді директора ТзОВ «Гелексі Кар», під час митного оформлення легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», календарний рік виготовлення 2006, за митною декларацією ІМ40ДЕ № 205120000/2015/007719 вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 127262 грн. 82 коп., тобто, заявила у вказаній митній декларації неправдиві відомості щодо відправника товару, неправдиві відомості, які є необхідними для визначення митної вартості самого товару, кількості посадочних місць транспортного засобу та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Також розглядуваний адміністративний позов подано до суду з пропущенням встановлених процесуальних строків, при цьому поважних причин його пропуску не встановлено.

Представником позивача адвокатом Хомич О.В. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке також відповідає усталеній судовій практиці по наведеній категорії справ (а.с.180-186).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 15.09.2015р. посадовою особою Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205120000/2015/007719, згідно якої одержувачем товару виступало ТзОВ «Гелексі Кар» (Волинська обл., Володимир-Волинський район, м.Устилуг, вул.Б.Хмельницького, 33), проведено митне оформлення ввезеного товару - «автобус пасажирський, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», календарний рік виготовлення 2006, модельний рік виготовлення 2006, тип двигуна дизельний, об`єм двигуна 2148 см.куб., потужність 80 kw, № двигуна 8165, шасі номер НОМЕР_1 , колісна формула-4/2, кількість місць, включаючи водія-18, що був у використанні.

Відповідно до контракту № 02/15/G від 02.02.2015р., рахунку (INVOIC) № 0336 від 14.08.2015р. продавцем вказаного транспортного засобу виступала фірма «DELLFORM ІМРЕХ СОRР» (Panama City, Suite Н, 19 tn Floor, Giobal Plaza Tower, 50 th Street, Панама), a вартість вищевказаного автомобіля становила 3500 євро.

За митне оформлення цього транспортного засобу при його скоригованій митній вартості у розмірі 133741 грн. 63 коп. було сплачено митних платежів в загальній сумі 73211 грн. 19 коп. (а.с.18-23).

22.08.2017р. до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом № 21763/7/99-99-20-02-01-17 від 15.08.2017р. надійшла відповідь митних органів Королівства Нідерланди на запит про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу, зокрема, легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», VIN- НОМЕР_1 , з копіями документів щодо ввезення транспортного засобу в адресу ТзОВ «Гелексі Кар».

За результатами проведеного аналізу документів, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди (лист № DIC_2016_50884 від 01.05.2017р.) встановлено, що даний автомобіль був належним чином зареєстрований в Нідерландах з номерним знаком НОМЕР_2 та є автомобілем для перевезення 9 осіб, включаючи з водієм. Компетентні установи надали реєстраційний сертифікат на цей автомобіль. Згідно експортної декларації MRN 15NL14845222ECC788 від 02.09.2015р. останній був експортований 13.08.2015р. з призначенням увезення на митну територію України «автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», VIN- НОМЕР_1 , який відповідно до рахунку-фактури № VK15-0185 (Planet Cars Kerkdriel) від 13.08.2015р. проданий фірмою «Planet Cars Kerkdriel» (5331 PK Kerkdriel, Bulkseweg 31-B, Голандія), громадянину ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), а вартість вищевказаного автомобіля становила 4700 євро (згідно з встановленими НБУ курсом 1 Євро - 24,8175 грн. на день митного оформлення 116642 грн. 35 коп).

За таких обставин відповідачем встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару громадянкою України ОСОБА_1 , яка на час оформлення митної декларації 15.09.2015р. перебувала на посаді директора ТзОВ «Гелексі Кар», надано документи, що містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу та кількості посадочних місць, як наслідок, при декларуванні спірного автомобіля не було сплачено акцизний збір в сумі 130124 грн. 92 коп.

На виконання службової записки управління протидії митним правопорушенням № 2308/03-70-20-05 від 07.09.2017р. т.в.о.начальника УАМП 08.09.2017р. службовою запискою вих.№ 929/03-70-19-02-25 за вказаною вартістю транспортного засобу в розмірі 116642 грн. 35 коп., проведено розрахунок митних платежів, що підлягають сплаті до бюджету за митною декларацією ІМ40ДЕ № 205120000/2015/007719 від 15.09.2015р. на загальну суму 127262 грн. 82 коп.

До моменту складення протоколу про порушення митних правил позивач викликалася до Волинської митниці ДФС.

Так, лист № 2161/20/03-70-20-05 від 14.09.2017р. щодо необхідності з`явитися на Волинську митницю ДФС для надання відповідних пояснень та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил, був скерований ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення № 829.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 829 повернулося на адресу Волинської митниці ДФС з зазначенням дати вручення особисто ОСОБА_1 вказаного листа (а.с.51).

У зв`язку з наявністю в діях громадянки України ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язки директора ТзОВ «Гелескі Кар», ознак порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, 26.09.2017р. посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 3525/20500/17.

Протокол про порушення митних правил №3525/20500/17 направлено Волинською митницею ДФС рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення супровідним листом № 2719/03-70-20-03-16 від 27.09.2017р.

В протоколі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 26.09.2017р. вказувалося про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил № 3525/20500/17, що була розпочата 26.09.2017р. за ознаками вчинення громадянкою України ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язки директора ТзОВ «Гелексі Кар», адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, розглянута 11.10.2017р.

Постановою від 11.10.2017р. позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 381788 грн. 46 коп.

Примірник вказаної постанови у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 був направлений ОСОБА_1 супровідним листом № 3032/03-70-20-03-16 від 12.10.2017р.

Крім того, ОСОБА_1 особисто зверталася до Волинської митниці ДФС із заявою від 06.11.2017р. (вхідний номер митниці № 3148/20/03-70-01/42) із проханням надати копію постанови. В цей же день їй було надано копію постанови по справі про ПМП №3525/20500/17, про що свідчить її власноручно написана розписка від 06.11.2017р. (а.с.53-54).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що митне оформлення на ввезення автобусу пасажирського марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», шасі номер НОМЕР_1 , здійснено на підставі належних первинних реєстраційних документів; ТзОВ «Гелексі Кар» було виконано усі митні та податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин справи суд дійшов висновку про те, що ТзОВ «Гелексі Кар» не мав наміру не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації.

Застосовуючи міру відповідальності відповідно до ст.485 МК України до директора товариства ОСОБА_1 , її вина під час винесення постанови Волинською митницею Держмитслужби не доведена.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст.485 МК України, не встановив і не довів належними доказами наявності в діях позивача складу зазначеного порушення і наявності її вини.

Позивачем не вчинено жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто, є відсутніми ознаки суб`єктивної сторони такого правопорушення, оскільки його суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є відсутній склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України, оскільки вона не вчиняла жодних дій і у неї не було жодного умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а рішення про притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому підлягає скасуванню.

Під час вирішення питання про поновлення строку звернення із розглядуваним позовом суд керувався тим, що із доводів позивача в тексті позовної заяви, та її пояснень до апеляційної скарги на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2021р. у цій справі, вбачається, що позивач, фактично отримавши оскаржувану постанову, віддала її власникам ТзОВ «Гелексі Кар», де працювала на момент вчинення інкримінованого їй правопорушення, оскільки була звільнена, та виїхала в іншу місцевість. Як пояснив представник позивача Довжик Р.С. в суді під час розгляду справи, позивач вважала, що притягнуто юридичну особу до відповідальності, а не її як фізичну особу. Про те, що за нею рахується штраф, вона дізналась лише випадково з реєстру боржників та відразу звернулась за правовою допомогою до нього і на його адвокатський запит ним вже було отримано копію оскаржуваної постанови. Ці доводи представника позивача підтверджуються матеріалами справи.

Володимир-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) листом № 5955/18.18.21 від 03.02.2021р. на адресу адвоката Довжика Р.С. направлено копію постанови в справі про порушення митних правил.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач поштою направила позов до суду 16.02.2021p., а її представник отримав відповідь на адвокатський запит 05.02.2021р., що стверджується копіями поштових конвертів.

Оскільки позивач фактично не мала оскаржуваної постанови, яку залишила на попередньому місці праці роботодавцям, помилково вважаючи, що вона стосується стягнення з підприємства, а не з неї як фізичної особи, що не спростовано жодними доказами, а тому враховуючи принцип верховенства права, суд прийшов до висновку, що вона пропустила строк звернення до суду з поважних причин, котрий відповідно до ст.121 КАС України слід поновити.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що в апеляційного суду є наявними визначені приписами ст.319 КАС України підстави для скасування рішення суду із залишенням позовної заяви без розгляду.

Такий висновок слідує з наступних обставин, які були залишені поза увагою суду першої інстанції.

Питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті (ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою ст.5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п.1 ст.32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996р. за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п.570 рішення від 20.09.2011р. за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020р. у справі № 340/1019/19).

Таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Матеріалами справи стверджується, що постановою від 11.10.2017р. позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Примірник постанови у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 був скерований позивачу супровідним листом № 3032/03-70-20-03-16 від 12.10.2017р.

Крім того, ОСОБА_1 зверталася на Волинську митницю ДФС із заявою від 06.11.2017р. (вхідний номер митниці 3148/20/03-70-01/42) із проханням надати копію постанови. В цей же день їй було надано копію постанови по справі про ПМП № 3525/20500/17, про що свідчить її власноручно написана розписка від 06.11.2017р.

Таким чином, перебіг строку на оскарження позивачем постанови від 11.10.2017р. у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 розпочався з наступного дня після отримання позивачем постанови - 07.11.2017р., а останнім днем подання позову щодо оскарження вищевказаної постанови слід вважати 17.11.2017р.

Водночас, розглядуваний позов скерований до суду лише 16.02.2021р., тобто, по спливу більше трьох років.

Покликання суду на те, що позивач, фактично отримавши оскаржувану постанову, віддала її власникам ТзОВ «Гелексі Кар», де працювала на момент вчинення інкримінованого їй правопорушення, оскільки була звільнена, та виїхала в іншу місцевість; позивач вважала, що притягнуто юридичну особу до відповідальності, а не її як фізичну особу, колегія суддів оцінює критично з наступних причин.

По-перше, вказані твердження позивача не підтверджені будь-якими доказами щодо передачі постанови на підприємство, виїзд в іншу місцевість, притягнення до відповідальності саме юридичної особи.

По-друге, підтвердження таких обставин не вказує на поважність причин тривалого пропуску строку звернення до суду, оскільки будь-яких перешкод у позивача для звернення за роз`ясненнями до митного органу, отримання правової допомоги адвоката тощо судом не встановлено.

Також спірна постанова складена стосовно позивача, яка на час подання митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205120000/2015/007719 від 15.09.2015р. була керівником ТзОВ «Гелескі Кар», а також особою, відповідальною за фінансове врегулювання по вказаній декларації.

Факт звільнення ОСОБА_1 з посади керівника підприємства в грудні 2016 року не впливає на перебіг строку на оскарження такої постанови (а.с.90-91).

З урахуванням наведеного, в розглядуваному випадку реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежала виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавила себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди митний орган був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах, пов`язаних із справлянням митних платежів, проведення митного контролю та митного оформлення товарів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини /ЄСПЛ/ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду (який є досить тривалим), тому наведені позивачем причини пропуску строку не можна розцінювати як поважні, через що колегія суддів не убачає правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

За таких обставин позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Застосовуючи зазначені вище правові висновки до обставин справи, колегія суддів приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для застосування приписів КАС України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а відтак про необхідність залишення без розгляду даного позову.

Також колегія суддів наголошує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської обл. від 03.03.2021р. про залишення позовної заяви без розгляду та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Причинами задоволення вказаної апеляційної скарги слугувало порушення судом норм процесуального права ч.4 ст.123 КАС України: з`ясувавши після відкриття провадження у справі, що причини, зазначені у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, не є поважними, суду першої інстанції належало надати позивачу можливість повідомити про інші причини пропуску строку звернення до суду, оцінивши їх на предмет поважності.

Така помилка суду призвела до передчасного висновку про відмову у поновленні строку звернення до суду, без пропозиції позивачу вказати інші причини пропуску строку звернення до суду та без оцінки їх на предмет поважності.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові письмові пояснення, в яких вона навела інші причини пропуску строку звернення до суду: звільнення з посади керівника, передачу копії постанови на підприємство, виїзд за межі області (а.с.86-89).

Отже, наявність постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021р. у цій справі не звільняє суд під час розгляду справи надавати правову оцінку обставинам і причинам пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом.

Оскільки позивачем не наведено поважних причин, які б перешкоджали їй реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом своєчасно, тому колегія суддів вважає, що заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивачем пропущений строк звернення із розглядуваним позовом, поважних причин пропуску вказаного строку останньою не наведено, тому постановлене судом першої інстанції рішення відповідно до ч.1 ст.319 КАС України підлягає скасуванню, а заявлені позовні вимоги - залишенню без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду, з вищевикладених мотивів.

Також в порядку ст.139 КАС України та Закону України «Про судовий збір» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Волинську митницю Державної митної служби України.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.3 ч.1 ст.315, ст.319, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної митної служби України задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської обл. від 17.08.2021р. в адміністративній справі № 154/548/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов представника адвоката Довжика Романа Степановича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, - залишити без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю Державної митної служби України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 10.11.2021р.