Справа № 300/3577/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"05" листопада 2021 р. справа № 300/3577/21
м. Івано-Франківськ
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського апеляційного суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про стягнення з відповідача на користь позивача суми невиплаченого обмеження суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 на підставі частин 2-5 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020, з врахуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу, у загальній сумі 353835,78 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
На адресу суду від позивача надійшло клопотання залучення до участі у справі як співвідповідача Державну судову адміністрацію України (далі - ДСА України). Вказане клопотання мотивоване тим, що головним розпорядником бюджетних коштів, виділених, зокрема, на виплату суддівської винагороди (суддям місцевих і апеляційних судів) є Державна судова адміністрація України, яка серед іншого визначає обсяг видатків розпорядників нижчого рівня на ці потреби, то саме Державна судова адміністрація України, як суб`єкт владних повноважень має відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати судді у повному обсязі суддівської винагороди.
Суд, дослідивши подане позивачем клопотання та матеріали даної адміністративної справи зазначає наступне.
Предметом спору в даній справі є законність дій відповідачів щодо обмеження нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди та спонукання відповідачів виплатити таку винагороду без обмеження, передбаченого пунктом 10 розділу II Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 року №553-ІХ.
За правилами частин третьої, четвертої статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), ДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.
Отже, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI (далі - Закон №4901-VI) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень. Пунктом 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип цільового використання бюджетних коштів, відповідно до якого бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.
З 2004 року в Україні запроваджена і діє бюджетна програма КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", метою якої є виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, а завданням цієї програми є виплата заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів та працівників апаратів судів. При цьому, саме в межах бюджетної програми КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" передбачено бюджетні призначення та асигнування на виплату заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів та працівників апаратів судів, яка стягується у безспірному порядку на підставі Закону № 4901-VI та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" від 03 серпня 2011 року №845 (далі - Постанова №845). Крім того, таке стягнення, на підставі пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, Закону №4901-VI, Постанови № 845 здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, який відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, не є органом примусового виконання.
Відповідно до статті 3 Закону № 4901-VI, пункту 25 Постанови № 845 у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.
Отже, оскільки у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів"), тому безспірне списання коштів на виконання рішення судів на користь суддів може бути здійснено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів лише за цією бюджетною програмою. Звідси, саме ДСА України є належним відповідачем за позовною вимогою про стягнення на користь позивача суми недоотриманої суддівської винагороди.
Відповідно до частини 1 статті 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
За приписами частин третьої, четвертої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Частиною 6 статті 48 КАС України передбачено, що після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Враховуючи, що за однією з позовних вимог позов подано до неналежного відповідача, тому до участі у справі необхідно залучити як другого відповідача ДСА України. При цьому, суд звертає увагу, що оскільки процесуальним законодавством не передбачено, що одна і та ж особа може брати участь у справі як відповідач та третя особа, тому ДСА України набуває у цій справі процесуальний статус відповідача.
Керуючись статтями 48, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.
Розгляд даної адміністративної справи розпочати спочатку.
Встановити Державній судовій адміністрації України строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Відзив подається до суду разом із документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Встановити другому відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала, окремо від рішення суду, не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Суддя Шумей М.В.