Справа № 757/55931/21-а
Суддя: Матійчук Г. О.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю - житлово-комунальне господарство «Геолог» про притягнення до відповідальності за ненадання відповіді на звернення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною бездіяльність останнього, яка полягає у відсутності розгляду її звернення та ненадання відповіді; зобов`язати відповідача розглянути її звернення та надати на нього відповідь; застосувати до посадових осіб відповідача норми КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає, що у липні 2021 року звернулась до ТОВ - ЖКГ «Геолог» з приводу неналежного (аварійного) стану труб подачі води до її квартири, яка розташована в будинку АДРЕСА_1 . Станом на день подання цього позову, відповіді від відповідача не отримала.

Посилаючись на норми Закону України «Про звернення громадян» та ст. 212-3 КУпАП просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Позовна заява хоча і не містить посилання на норми статей судочинства, в порядку якого позивач звертається до суду, втім із прохальної частини позову та змісту самого позову вбачається, що позов подано в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачає, що публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як вбачається із позову, відповідач не є суб`єктом владних повноважень, а спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням останнім норм Закону України «Про звернення громадян». Отже спір має приватноправовий характер.

За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що ініційований позивачем спір щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити дії має цивільно-правову природу, суд доходить висновку, що дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами в порядку, визначеному нормами ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (подалі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Таким чином, враховуючи приватноправовий характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Одночасно суд роз`яснює право позивача звернутись до відповідного суду із позовною заявою в порядку, визначеному ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 293-295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю - житлово-комунальне господарство «Геолог» про притягнення до відповідальності за ненадання відповіді на звернення - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя Г.О. Матійчук