Справа № 320/12343/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року справа №320/12343/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 618 від 08.10.2020, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 293 о/с від 16.10.2020;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору моніторингу Сквирського ВП ГУНП в Київській області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за результатом службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП в Київській області від 21.09.2020 року № 1588, встановлено порушення службової дисципліни позивачем, що виразилось у відсутності на робочому місці без поважних причин з 01.09.2020 по 10.09.2020. Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 618 від 08.10.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Сквирського ВП ГУНП в Київській області» застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Позивач заперечує, щодо вчинення нею дисциплінарного проступку, та стверджує, що такого проступку не здійснювала. 01.09.2020 разом з іншими працівниками проходила атестаційну співбесіду, 03.09.2020 разом з іншими працівниками проходила планове обстеження в поліклініці МВС, решту днів, а саме 2, 4, 7 - 10.09.2020, за усним розпорядженням керівника, проходила службу в Сквирському ВП ГУНП, де була присутня на всіх нарадах, отримувала зброю та виконувала слідчі дії у кримінальних провадженнях. Позивач переконана, що оскаржувані нею накази Головного управління Національної поліції в Київській області № 618 та № 293о/с є протиправними та такими, що порушують її права, а тому підлягають скасуванню.

Представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов згідно з яким останній зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не виходила на роботу до Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області. До Сквирського ВП ГУНП позивача було переведено лише з 14.09.2020., а отже накази є правомірними, а позов таким що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 26.11.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

За клопотаннями сторін, судові засідання відкладались. До чергового судового засідання, призначеного на 01.06.2021 сторони надали клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, заслухавши пояснення свідків, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до записів в трудовій книжці, з 1993 року проходила службу в органах внутрішніх справ ГУ МВС України Київської області. З 07.11.2015 року прийнята на службу в поліцію ГУ НП в Київській області.

З 11.05.2018 року перебувала на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ставищенського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Відповідно до наказу ГУ НП в Київській області № 262 о/с від 14.09.2020, на підставі висновків атестації, підполковника поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора сектору моніторингу Сквирського ВП.

На підставі актів про відсутність старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ставищенського ВП Сквирського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 , начальником Сквирського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області Андрієм Бакалом , 17.09.2020 подано на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Андрія Нєбитова доповідну записку, в якій крім всього, просив дозволу на призначення службового розслідування.

На підставі наказу ГУНП в Київській області від 21.09.2020 року № 1588 «Про призначення службового розслідування», створено дисциплінарну комісію та призначено службове розслідування.

В ході зазначеного службового розслідування встановлено порушення службової дисципліни на той час старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Ставищенського ВП Сквирського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 , що виразилось у відсутності на робочому місці без поважних причин з 01.09.2020 по 10.09.2020.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 618 від 08.10.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Сквирського ВП ГУНП в Київській області» застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 293 о/с від 16.10.2020 «По особовому складу», реалізуючі наказ № 618 від 08.10.2020, звільнено зі служби підполковника поліції ОСОБА_1 інспектора сектору моніторингу Сквирського відділу поліції, з 21.10.2020.

Позивач вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Київській області № 618 та № 293 о/с є протиправними, такими, що порушують права позивача та підлягають скасуванню, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893.

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Так, у доповідній записці та у висновку службового розслідування зазначено про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин з 01.09.2020 по 10.09.2020.

Перевіряючі данні твердження відповідача, судом встановлено наступне.

01.09.2020 відповідно до атестаційного листа 31.08.2020 та 01.09.2020 ОСОБА_1 проходила атестаційну комісію ГУ НП в Київській області в м. Києві.

02.09., 04.09., 07.09, 08.09., 09.09 та 10.09.2020, відповідно до пояснень заступника начальника відділу - начальника сектору кримінальної поліції Сквирського ВП Бондара П.М. , позивач перебувала на службі у Сквирському ВП ГУНП в Київській області. Дані пояснення Бондара П.М. також підтверджуються наявними в матеріалах справи записами в журналі обліку виконання окремих доручень, дорученнями керівництва на проведення ОСОБА_1 слідчих (розшукових) дій, рапортами ОСОБА_1 про виконання слідчих дій.

03.09.2020 року ОСОБА_1 проходила обов`язковий профілактичний психіатричний огляд поліцейських НПУ у м. Києві, що підтверджується довідкою Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Київській області» № 1195 від 03.09.2020.

05.09. та 06.09.2020 - вихідні дні.

Отже, із вище встановленого, можна зробити висновок що у зазначені в актах про відсутність на службі та у доповідній записці начальника Сквирського ВП ГУНП в Київській області дні, позивач перебувала на службі у Сквирському ВП ГУНП в Київській області.

Позивачем не заперечувався факт того, що вона у зазначені дні не працювала у Ставищенському ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області.

Таким чином, відповідач, надавши оцінку обставинам викладеним в поясненнях, актах та доповідних жодним чином не перевірив інформацію про підстави та умови проходження служби ОСОБА_1 у Сквирському ВП ГУНП в Київській області.

Крім того, відповідно до довідки про отримане грошове забезпечення за вересень 2020 року, вбачається що заробітна плата разом із премією та надбавкою за умови служби, нарахована позивачу за повний календарний місяць. Отже, за проходження служби у Сквирському ВП ГУНП в Київській області позивач отримувала грошове забезпечення, яке не могло нараховуватись безпідставно.

З урахуванням наведеного та виходячи з аналізу всіх встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відповідачем прийнято оскаржувані рішення без врахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття та з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розглянувши позовну вимогу позивача про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору моніторингу Сквирського ВП ГУНП в Київській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем трудові гарантії позивача були порушені при звільненні позивача, у зв`язку із чим повинні бути відновлені шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору моніторингу Сквирського ВП ГУНП в Київській області.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку №100).

Згідно наданої управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції довідки № 822 від 29.10.2020 про грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці роботи, загальна сума доходу за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 року складає 27806,01 грн. Середньоденне грошове забезпечення складає 455,84 грн. Середньомісячне грошове забезпечення - 13903,12 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, в даному випадку з 21.10.2020 по 11.11.2021, що становить 12 місяців та 21 день.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 176 410,08 грн. ((12*13903,12) + (21*455,84)), з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно вже зазначеної довідки № 822 від 29.10.2020 року, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню за один місяць, становить 13903,12 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 618 від 08.10.2020 року, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області по особовому складу № 293 о/с від 16.10.2020 року.

4. Поновити ОСОБА_1 з 21.10.2020 року на посаді інспектора сектору моніторингу Сквирського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (код 40108616) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 176 410 (сто сімдесят шість тисяч чотириста десять) грн. 08 коп.

6. Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору моніторингу Сквирського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області.

7. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.