Справа № 490/4829/21
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/4829/21
н/п 2-а/490/334/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, в якому позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АЕН №04331208 від 10.06.2021 року УПП в Херсонській області ДПП України, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.06.2021 року старшим сержантом поліцейського батальйону УПП в Херсонській області ДПП України Баб`євим В.В., було винесено постанову серії АЕН № 04331208 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн.

Так, 10.06.2021 року близько 12:00 годин позивач керуючи транспортним засобом Skoda Kodiaq, номерний знак НОМЕР_1 , рухався дорогою, яка розташовується за адресою: Херсонська область, Олешківський район, Олешки, м14. На 236 км. Його зупинив інспектор УПП в Херсонській області, який тримав в руках TruCAM і в порушення п. 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» не представився та оголосив, що позивача буде притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Після цього до позивача підійшов ОСОБА_2 з планшетом і почав виписувати штраф.

Жодний із вищезазначених поліцейських не роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції.

Незважаючи на це, позивач заявив клопотання про ознайомлення його з доказами його порушення. Інспектор поліції, особа яка позивачу не відома, надав позивачу для огляду TruCAM.

Ознайомившись з доказами позивач помітив, що незважаючи на наявність сертифікату даний засіб не мав пломби або повірочного тавро.

Крім того, позивачем в письмові формі було надана клопотання щодо надання йому безкоштовного адвоката. Вданому клопотанні йому було відмовлено.

Також позивачем було заявлено клопотання щодо перенесення дати розгляду цієї справи на іншу дату з відповідним повідомленням його про дату, час та місце, для можливості скористатися правовою допомогою, яке було задоволено ОСОБА_2 .

В зв`язку з задоволенням останнього клопотання, інспектор Баб`єв В.В. виписав позивачу повідомлення про запрошення до підрозділу поліції УПП в Херсонській області ДПП України для розгляду начебто вчиненого позивачем адміністративного правопорушення на 18.06.2021 року о 09:30 год. за адресою: 73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, 128, кімната прийому громадян № 70.

Після отримання екземпляру повідомлення позивач продовжив рух.

Проте, вранці 11.06.2021 року, із додатку ДІЯ, а згодом перевіривши цю інформацію в електронному кабінеті водія, позивач встановив, що УПП в Херсонській області ДПП України винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, зареєстрованого TruCAM 10.06.2021 року об 00:00 годин за адресою: Херсонська область, Олешківський район, Олешки, м14 на 236 км.

Враховуючи викладене, адміністративне правопорушення розглядалось без участі позивача та не в час начебто скоєння, що свідчить про грубе порушення процедури розгляду, передбаченої КУпАП.

Позивач зазначає, що фактично розгляду справи не було і йому не було надано примірник постанови АЕН № 04331208.

Посилаючи на викладене, позивач просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 25.06.2021 року відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

27.09.2021 року до канцелярії суду надійшов від представника відповідача відзив, в якому він зазначає, що 10.06.2021 року о 15:54 під час несення служби у Херсонській області, м Олешки, а/д М14, 236 км, поліцейськими за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001005) було виявлено порушення ПДР України, а саме, водій транспортного засобу Skoda Kodiaq, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 90 км/год, при цбому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 40 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Відповідач підійшов до позивача, представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав для перевірки запитувані документи.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4, 12.9.б ПДР України та відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Відповідач виніс постанову та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340,00 грн. До постанови, в якості доказу, долучено відео, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Застосування приладу TruCAM LTI 20/20 є законним. Крім того, даний вимірювач відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений, для утримання в руках під час вимірювань.

Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з доказами та його правами (повністю). Також з приладом вимірювання TruCAM.

Представник відповідача зазначає, що дана постанова була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Під час винесення постанови, позивач був ознайомлений зі своїми правами, фактом наявності правопорушення. Також мав можливість скористатись своїми правами.

Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того, позивач не був позбавлений права і не намагався скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку або звернутися з таким клопотанням письмово.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, з підстав наведених в ньому, просив оскаржувану постанову ЕАН №4331208 від 10.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови серії ЕАН №4331208 від 10.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 10.06.2021 року о 10:25 в м. Олешки, траса М14, 236 км., водій транспортного засобу Skoda Kodiaq, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , в населеному пункті м. Олешки рухався зі швидкістю 90 км/год, що на 40 км/год більше дозволеної швидкості, фіксація правопорушення велась на прилад TruCAM 001005, бодікамери 01637, 5041. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення, розмір якого не зазначено.

Так, згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей щодо розміру штрафу.

В зв`язку з викладеним суд вважає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбачених ст. 283 КУпАП.

Крім того, з копії Постанови ЕАН № 4331208, що надана до суду представником відповідача вбачається, що її складено 10.06.2021 року.

Проте, стороною позивача надано до суду копію Повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 10.06.2021 року, в якому зазначено, що розгляд вчиненого ним адміністративного правопорушення буде проходити 18.06.2021 року о 09-00 годин.

Факт відкладення розгляду справи на 18.06.2021 року також підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021 року, на якій старший сержант поліції ОСОБА_2 зазначив про таке відкладення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" №30985/96).

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статі 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року № 760/2846/17.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку всупереч вимог ст. 283 КУпАП зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається однозначна дата розгляду справи, а також розмір штрафу. Крім того представником відповідача не наведено жодного аргумента щодо винесення постанови саме 10.06.2021 року не зважаючи на відкладення розгляду справи на 18.06.2021 року.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, а також те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі обґрунтовані, постанова серії ЕАН №4331208 від 10.06.2021 підлягає скасуванню, справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається із квитанції № 15 від 09.11.2021 року ОСОБА_1 за подання позову сплатив судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з задоволенням позову слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Херсонській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 454,00 грн. відповідно до вищезазначеної квитанції.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 77, 159-163, 243, 250 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Херсонській області (73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, 128) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити, а постанову серії ЕАН №4331208 від 10.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Саламатін