Справа № 320/10914/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення і податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Київській) в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Київської області №166 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ДПС у Київській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку ІІІ групи (без ПДВ) зі ставкою 5% з 24.07.2018;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Київської області від 20.03.2020 №21194-54.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 позов задоволено повністю.

У квітні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просила стягнути з ГУ ДПС у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 46 686,65 грн., які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 4 204,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 482,65 грн.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 заяву задоволено частково - стягнуто на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що заявлені до присудження витрат у розмірі 42 482,65 грн є непропорційними, оскільки спір є справою незначної складності, складання позовної заяви обсягом одинадцять аркушів за наявності усталеної практики Верховного Суду із спірного питання і обсяг поданих доказів не потребували значної кількості часу. Крім того, суд підкреслив, що ряд послуг взагалі не є процесуальними діями. Окремо суд звернув увагу, що в силу п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ФОП ОСОБА_1 як громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, звільнена від сплати судового збору, а тому він не підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області, однак може бути повернутий Позивачу за правилами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Не погоджуючись із прийнятим додатковим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове, яким стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42 482,65 грн. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, Відповідач не надав заперечень чи клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що свідчить про те, що він із цією сумою погодився, по-друге, розмір понесених витрат підтверджений належними і допустимими доказами, по-третє, суд не вправі самостійно здійснювати обґрунтування завищення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області просить залишити її без задоволення та скасувати додаткове рішення в частині задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обсяг видатків ДПС України не передбачає виділення коштів на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ФОП ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Олександр Перемежко та Партнери» (далі - Юридична фірма) укладено договір про надання правової допомоги №26-10/2020-01 від 26.10.2020 (а.с. 14-17), відповідно до якого клієнт доручає юридичній фірмі надавати юридичні послуги, а юридична фірма погоджується надавати клієнту послуги згідно з умовами цього договору, а клієнт погоджується сплачувати надані послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором.

Між сторонами укладено додаткову угоду №6648 до договору про надання правової допомоги №26-10/2020-01 від 26.10.2020 (а.с. 18), згідно якої клієнт доручає, а юридична фірма приймає на себе зобов`язання надати наступну правову допомогу: аналіз наданих клієнтом документів та підготовка правової позиції у справі про визнання протиправним та скасування рішення №166 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; підготовку, підписання і подання позовної заяви та інших необхідних процесуальних документів в адміністративній справі про визнання протиправним та скасування рішення №166 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції у адміністративній справі про визнання протиправним та скасування рішення №166 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Як вбачається із змісту акту №7143 про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги №26-10/2020-01 від 26.10.2020 (а.с. 121), відповідно до умов договору про надання правової допомоги №26-10/2020-01 від 26.10.2020 Юридична фірма надала, а Клієнт прийняв наступні послуги з надання правової допомоги: аналіз наданих клієнтом документів та рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником єдиного податку на предмет наявності підстав для оскарження; аналіз судової практики з питання скасування рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником єдиного податку у зв`язку з несплатою податку на правильний рахунок; підготовка позовної заяви про скасування рішення контролюючого органу про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; підписання позовної заяви про скасування рішення контролюючого органу про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; аналіз відзиву ГУ ДПС у Київській області на позовну заяву; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву; підписання відповіді на відзив на позовну заяву, формування додатків до відповіді на відзив на позовну заяву; підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ціна послуг, визначених в пункті 1 цього акту, складає: 42482,65 грн. без ПДВ.

Окрім того, до матеріалів справи долучено погодинний звіт №7143 від 31.03.2021 (а.с. 123-124), в якому зафіксовано опис наданих послуг, які були зазначені в акті №7143 про надання правової допомоги, із зазначенням погодинної ставки та витраченого часу.

На підтвердження сплати наданих правничих послуг представником Позивача надано до суду оригінал банківської виписки по рахунку за 01.04.2021 (а.с. 125), з якого вбачається, що 01.04.2021 на рахунок АБ «Олександр Перемежко та Партнери» зараховано суму 42482,65 грн. за призначенням платежу - сплата за послуги з надання правової допомоги згідно договору №26-10/2020-01 від 26.10.2020 по рахунку №7143 від 31.03.2021 без ПДВ, та копію рахунку-фактури №7143 від 31.03.2021 (а.с. 122), з якої вбачається, що сплата юридичних послуг згідно Договору про надання правової допомоги №26-10/2020-01 від 26.10.2020 та додаткової угоди №6648 від 26.10.2020 становить 42482,65 грн.

На підставі встановлених вище обставин суд першої інстанції, здійснивши аналіз положень ст. ст. 132, 134, 139, 252 КАС України та ст. ст. 1, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ряду правових позицій Верховного Суду, прийшов до висновку про необґрунтованість та непропорційність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу з огляду на нескладний характер цієї справи, що є безумовною підставою для зменшення її розміру.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Приписи ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Матеріали справи свідчать, що ГУ ДПС у Київській області не подавалося до суду першої інстанції клопотання про зменшення суми належної до присудження витрат на професійну правничу допомогу з підстав її несмівмірності. Поряд з цим, факт неподання такого клопотання саме у розрізі обставин цієї справи пов`язаний, на переконання судової колегії, з об`єктивними причинами, оскільки попри направлення ФОП ОСОБА_1 на адресу Відповідача заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із доданими до неї документами (а.с. 126), судом першої інстанції про розгляд цієї заяви ГУ ДПС у Київській області не повідомлялося, строк подачі заперечень на неї не встановлювався.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі їх видів наданих послуг, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Щодо обґрунтованості витрат, наведених в акті №7143 (а.с. 121) та звіті від 31.03.2021 №7143 (а.с. 123), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що складання і підготовка позовної заяви і відповіді на відзив належить до такої діяльності адвоката як складання процесуальних документів, до якої входить аналіз наданих клієнтом документів та рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником єдиного податку на предмет наявності підстав для оскарження; аналіз судової практики з питання скасування рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником єдиного податку у зв`язку з несплатою податку на правильний рахунок; аналіз відзиву ГУ ДПС у Київській області на позовну заяву; формування додатків до відповіді на відзив на позовну заяву. Отже, окреме виділення від підготовки позовної заяви та відповіді на відзив таких послуг є необґрунтованим, позаяк останні є елементом підготовки цих процесуальних документів, а тому такі витрати не можуть вважатися обґрунтованими.

Крім того, послуги з підписання позовної заяви та відповіді на відзив не можуть бути включені до витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають присудженню з іншої сторони, оскільки стосуються виключно взаємовідносин між клієнтом та адвокатом з приводу оформлення процесуальних документів і не належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, адже не є за своєю природою правничою допомогою.

У постанові від 03.11.2021 у справі № 320/5284/19 Верховний Суд підкреслив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Таким чином, враховуючи категорію складності цієї справи (малозначна), наявність усталеної судової практики щодо спірних правовідносин, необґрунтованість частини заявлених до відшкодування витрат, а також очевидне, у розрізі спірних правовідносин та фактичних обставин цієї справи, завищення кількості часу, витраченого адвокатом на підготовку позовної заяви у цій справі та відповіді на відзив, яка є стислим відображенням змісту позовної заяви, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що розмір витрат на правову допомогу, які Позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим правильно обмежив належний до присудження її розмір до 2 500,00 грн.

Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 820/1719/18, від 29.01.2020 у справі № 826/16707/18, від 17.08.2020 у справі № 820/1683/18.

Поряд з цим судом апеляційної інстанції відхиляються доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що обсяг видатків ДПС України не передбачає виділення коштів на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а відтак у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки такі твердження ГУ ДПС у Київській області прямо суперечать вже згаданим вище положенням ч. 1 ст. 139 КАС України.

Щодо вимоги відзиву на апеляційну скаргу про скасування додаткового рішення в частині задоволених вимог колегія суддів зазначає, що повноваження суду апеляційної інстанції з перегляду судового рішення в апеляційному порядку процесуальний закон пов`язує саме з поданням апеляційної скарги, а не відзиву на неї.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складено « 09» листопада 2021 року.