Справа № 280/7561/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 листопада 2021 року (09:15)Справа № 280/7561/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, період роботи: з 29.06.1992 по 30.08.1993 у Запорізькому вогнетривкому заводі та з 19.01.1994 по 03.05.1995 у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед»;

зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових позивачу починаючи з 12.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.05.2021 Швачкін позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах, однак рішенням від 12.05.2021 № 45 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи 6 років 3 місяці. Позивач з таким рішенням не погоджується оскільки, трудовою книжкою позивача та довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №381 від 01.10.2020, № 14к-129 від 18.08.2020, наказом № 346 від 29.12.1994 та довідкою № ОК від 03.05.1995 підтверджено пільговий трудовий стаж позивача, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Окрім того, зазначає, що вказані у рішенні відповідача недоліки у наданих позивачем документах для оформлення пенсії не можуть бути підставами для відмови у призначенні пенсії, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 30.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

15.09.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 53020), в якому зазначає, що у травні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 12.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши заяву та надані документи позивачу відмовлено в призначенні пенсії, про що прийнято рішення № 45 від 12.05.2021. Згідно з наданими документами пільговий стаж за Списком № 2 у позивача складає 04 років 01 днів (необхідний 06 років 03 місяці), страховий складає стаж 41 років 01 місяців 09 дні. Виходячи з вищезазначеного, умови зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії позивачу не можуть бути застосовані тому, що на день звернення наявний пільговий стаж у позивача менший ніж необхідно до вимог чинного законодавства. Так, на підтвердження пільгової роботи за період з 29.06.1992 по 30.08.1993 на Запорізькому вогнетривкому заводі позивачем надано довідки про підтвердження пільгового трупового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній із зазначенням періодів пільгового стажу. В підставі видачі довідки пільгового характеру, а також не вказано номер робочого місця (атестовані були конкретні робочі місця). Зазначене підприємство не було ліквідовано та продовжує працювати. Тобто, позивач не позбавлений можливості надати оновлену довідку, яка відповідає формі, затвердженої додатком 5 до Порядку № 637. Виходячи з вищезазначеного, у відповідача не має законних підстав для зарахувати до пільгового стажу позивачу період з 29.06.1992 по 30.08.1993. Також, на підтвердження пільгової роботи за період з 19.01.1994 по 03.05.1995 на Запорізькому заводі з виробництва медичних та біологічно активних препаратів «Запоріжбіомед» надано довідку, яка уточнює особистий характер роботи або умови труда, необхідні для призначення пільгової пенсії від 03.05.1995 № ОК. Також, до відповідача були надані довідки Державним архівом Запорізької області від 04.08.2020 № 01-32/Ш -1577, від 02.04.2021 № 01-32/Ш-0654, з яких вбачається, що Запорізькому заводі з виробництва медичних та біологічно активних препаратів «Запоріжбіомед» ліквідовано без визначення правонаступника. Позивачем не було надано документи необхідні для вирішення комісією питання про підтвердження роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Тобто, підстав для направлення документів наданих позивачем на підтвердження періодів роботи на Запорізькому заводі з виробництва медичних та біологічно активних препаратів «Запоріжбіомед» за період з 19.01.1994 по 03.05.1995 на Комісію не було, а отже підстави для зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу за Списком №2 не виникли. Окрім того, у наданій позивачем уточнюючій довідці від 03.05.1995 № ОК відсутнє посилання на атестацію робочих місць, також позивачем не надані прикази про атестацію робочих місць по Запорізькому заводі з виробництва медичних та біологічно активних препаратів «Запоріжбіомед». Таким чином, за період з 19.01.1994 по 03.05.1995 не підтверджено, що позивач виконував роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та цей період не може бути зараховано відповідачем до пільгового стажу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

У зв`язку із відсутністю судді Калашник Ю.В. у період з 18.10.2021 по 07.11.2021 на роботі, що підтверджується відповідною довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2021, рішення у повному обсязі складено та підписано 08.11.2021.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

12.05.2021 позивач звернувся ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком № 2.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.05.2021 № 45 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 чю.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У рішенні зазначено, що за наданими позивачем документами, до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховані періоди: з 29.06.1992 по 30.08.1993, оскільки в підставі видачі довідки пільгового характеру відсутнє посилання на документи фінансового характеру, а також не вказано номер робочого місця (атестовані були конкретні робочі місяця);

з 19.01.1994 по 03.05.1995, згідно довідки від 03.05.1995 № ОК, оскільки надана довідка не відповідає вимогам пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження порядку наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», зокрема: відсутня атестація робочих місць.

У рішенні вказано, що для зарахування пільгового стажу роботи з 29.06.1992 по 30.08.1993 та з 19.01.1994 по 03.05.1995 позивачу необхідно надати уточнюючі довідки.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

За приписами статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України (далі - Список № 2).

Пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право на призначення пенсії на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, законодавством гарантовано право на пільгову пенсію тим особам, які мають не менше половини встановленого спеціального стажу - для чоловіків це не менше 6 років і 3 місяців роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій крижці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Верховний Суд у своїй постанові від 25.02.2021 у справі № 683/3705/16-а дійшов до висновку, що: «...основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах, відповідно до №1788-ХІІ. Посилання відповідача на необхідність надання ОСОБА 1 довідки про уточнюючий характер роботи та документи про атестацію робочого міст, колегія суддів КАС ВС вважає безпідставними з огляду на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, яка в свою чергу є основним доказом на підтвердження відповідного трудового стажу працівника при вирішенні питання призначення пільгової пенсії за віком, уточнюючі довідки та документи про атестацію робочого місця є допоміжними доказами, які варто пропонувати надати особі виключно в випадках передбачених пенсійним законодавством.

Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 24.11.1981, судом встановлено наступне:

з 11.06.1981 по 08.08.1981 позивач працював учнем слюсаря з ремонту автомобілей для проходження виробничої практики, а з 08.08.1981 по 20.11.1981 слюсарем з ремонту автомобілей 3 розряду у Криворізькому центральному гірничо-збагачувальному комбінаті;

з 26.07.1982 по 01.09.1982 робочим у Криворізькому плодошелководчому розпліднику;

з 22.09.1982 по 13.10.1982 позивач працював слюсарем з ремонту автомобілей з розряду у Криворізькому гірничо-збагачувальному комбінаті;

з 26.10.1982 по 06.02.1985 служба у лавах Радянської армії;

з 04.03.1985 по 12.09.1985 навчався у філіалі СПТУ № 30 Кривого Рогу на спеціальності «помічник машиніста тепловозу»;

з 27.09.1985 по 27.09.1989 позивач працював помічником машиніста локомотиву у Криворізькому центральному гірничо-збагачувальному комбінаті;

з 27.11.1989 по 10.07.1990 позивач працював слюсарем 4 розряду, а з 10.07.1990 по 10.06.1992 машиністом у Запорізькому заводі будівельних матеріалів та виробів;

з 29.06.1992 по 30.08.1993 позивач працював слюсарем-ремонтником з ремонту обладнання 4 розряду у Запорізькому вогнетривкому заводі;

з 19.01.1994 по 03.05.1995 позивач працював кислотником 3 розряду у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед»;

з 04.09.1995 по 27.09.2001 позивач працював вантажником на дільниці озеленіння, з 27.09.2001 по 01.01.2004 каменярем дворового господарства, з 01.01.2004 р. по 30.08.2004 р. вантажником дворового господарства, з 30.08.2004 по 11.12.2004 позивач працював учнем оператора пульта управління, з 11.12.2004 по 27.01.2016 оператором пульта управління у Закритому акціонерному товаристві «Запорізькому оліяжиркомбінат»;

з 01.02.2017 по теперішній час позивач працює гідрогенізаторником 5 розряду у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Щедро».

Судом встановлено, що між сторонами спірним у даній справі є питання зарахування/не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 29.06.1992 по 30.08.1993 слюсарем-ремонтником з ремонту обладнання 4 розряду у Запорізькому вогнетривкому заводі, оскільки в підставі видачі довідки пільгового характеру відсутнє посилання на документи фінансового характеру, а також не вказано номер робочого місця (атестовані були конкретні робочі місяця).

Довідкою ПрАТ «Запоріжвогнетрив» № 14к-129 від 18.08.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач у період з 29.06.1992 по 30.08.1993 працював повний робочий день слюсарем-ремонтником, що передбачено підрозділом а) розділу V Списку № 2, код КП 20600000а-18559. Відпустка без збереження заробітної плати за вищезазначений період не надавалась. Днів простою не було. Підставами для видачі довідки вказано: ЕТКС, штатний розклад, особова справа, технологічна інструкція, атестація робочих місць: пр. № 346 від 29.12.1994, реєстр. № 3-00041-3 від 10.06.1996.

Пунктом 20 Порядку № 637 від 12.08.1993 передбачено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, суд зазначає, що довідка ПрАТ «Запоріжвогнетрив» № 14к-129 від 18.08.2020 повністю відповідає формі, затвердженої додатком 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637.

У зазначеній довідці наявна інформація щодо підстав її видачі та зазначено номер робочого місця, зокрема - код КП 20600000а-18559.

Таким чином, наявна в матеріалах справи довідка ПрАТ «Запоріжвогнетрив» № 14к-129 від 18.08.2020 є належним та допустимим доказом, що підтверджує спеціальний (пільговий) трудовий стаж позивача у період з 29.06.1992 по 30.08.1993, який в сукупності з іншими вимогами, передбаченими у статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2.

Також, спірним у даній справі є питання зарахування/не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 19.01.1994 по 03.05.1995 кислотником 3 розряду у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед», оскільки надана від 03.05.1995 № ОК, не відповідає вимогам пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р № 637 «Про затвердження порядку наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», зокрема відсутня атестація робочих місць.

Довідкою № ОК від 03.05.1995, яка видана Запорізьким заводом з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед» підтверджено, що позивач у період з працював з 19.01.1994 по 03.05.1995 повний робочий кислотником, що передбачено підрозділом 4 розділу XXI Списку № 2. Підстава: наказ від 18.01.1994 № 6к, код: 2230400а-12755.

Дослідивши зазначену довідку, судом не встановлено невідповідності останньої вимогам пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р № 637 «Про затвердження порядку наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», оскільки у ній зазначено періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу - 19.01.1994 по 03.05.1995; професія або посада - кислотник; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи - підрозділ 4 розділу XXI Списку № 2; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка - наказ № 6к від 18.01.1994.

Щодо відсутності у довідці № ОК від 03.05.1995 атестації робочих місць, суд зазначає, що такі обставини не залежать від волі особи, яка звертається за призначенням пенсії, а тому не може бути поставлена в залежність призначення пенсії.

Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови від 01.08.1992 № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація мас проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно із яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочих місць, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. відповідно до пункту «б» етап і 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливим і важкими умовами прані за Списком №1.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин, відповідачем не доведено відсутність у позивача права на зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 19.01.1994 по 03.05.1995 кислотником у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед».

Окрім того, суд зазначає, що посади, які позивач обіймав у спірні періоди, зокрема: слюсар-ремонтник відносяться до п. 1 розділу XXX Списку 2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 та кислотник передбачається підрозділом 4 розділу XXI Списку 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 р. Київ, були чинні у період роботи позивача на посаді.

Таким чином, позивачем надано всі необхідні документи для зарахування спірного періоду його роботи з 29.06.1992 по 30.08.1993 у Запорізькому вогнетривкому заводі та з 19.01.1994 по 03.05.1995 у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед» до пільгового стажу з особливо важкими та особливо шкідливими умовами праці за Списком №2.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, для повного та всебічного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи з 29.06.1992 по 30.08.1993 у Запорізькому вогнетривкому заводі та з 19.01.1994 по 03.05.1995 у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед».

При цьому, оскільки з урахуванням зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком № 2, позивач є таким, що відповідає умовам визначеним у п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відтак має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.05.2021 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення часткового позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаного підлягають стягненню з відповідача за його рахунок на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.05.2021 № 45 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, період роботи: з 29.06.1992 по 30.08.1993 у Запорізькому вогнетривкому заводі та з 19.01.1994 по 03.05.1995 у Запорізькому заводі з виробництва медичних і біологічних активних препаратів «Запоріжбіомед».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення з 12.05.2021.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 08.11.2021.

Суддя Ю.В. Калашник