Справа № 308/7334/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Фазикош О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/7334/21 пров. № А/857/13804/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Марини Віктора Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2021 року у справі № 308/7334/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

09.06.2021р. адвокат Марина В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції в якому просив суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4010817 від 02.04.2021р.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2021р. позовну заяву повернуто, оскільки така подана із пропуском строку звернення до суду без поважних причин та позивач не виконав вимоги ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2021р. про залишення позову без руху.

Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт адвокат Марина В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2021р. скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

02.04.2021р. Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4010817 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Із змісту вказаної постанови видно, що позивач 02.04.2021р. в 20 год. 21 хв. в м. Ужгород вул.Загорська,32 керуючи транспортним засобом BMW X5 НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 чим порушив п.п. «ґ» п.8.4. Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, ч.1. ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

ч.2 ст.286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Згідно ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

ст.123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Із змісту ч.1 ст.161 КАС України видно, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

п.6 ч.4 ст. 169 КАС України, передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних норм процесуального права, видно, що у разі подання особою позову до суду, після закінчення установлених законом строків звернення, суд першої інстанції у разі визнання не поважними підстав пропуску цих строків, зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху, при цьому надати десятиденний термін з дня вручення цієї ухвали для звернення із заявою про поновлення такого строку із зазначенням інших підстав для його поновлення.

Як видно матеріалів справи позивач 09.06.2021р. звернувся в суд з даним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4010817 від 02.04.2021р.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2021р. позовну заяву залишена без руху з підстав не сплати судового збору та пропуску строку для звернення до суду.

На виконання зазначеної вище ухвали, адвокат Марина В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 надіслав заяву від 29.06.2021р. до якої приєднав квитанцію про сплату судового збору. (а.с. 25-26).

Колегія суддів звертає увагу, що позивач вимоги Ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2021р. про залишення позову без руху не виконав в частині подання заяви про поновлення строку звернення до суду або зазначення інших підстав для поновлення строку.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач пропустив десятиденний строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та поважні причини пропуску такого строку відсутні.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.05.2020р. у справі № 9901/37/20 дійшла висновку, що початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та/або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочинається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про ухвалення рішення, яке її стосується.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржена постанова про адміністративне правопорушення складена уповноваженими посадовими особами та отримана позивачем одразу після її складення про що останній самостійно зазначає у своїй позовній заяві. (а.с.8)

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки так подана із пропуском строку встановленого ч.2 ст. 286 КАС України та позивач у встановлений судом строк не усунув недоліків позовної заяви, яка була залишена без руху. Позивач не вказав і не підтвердив жодними доказами існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У п.45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЕREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

В п.44 рішення Європейського суду з прав людини Осман проти Сполученого королівства та п.54 рішення Круз проти Польщі зазначено, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта, про те що позивач не пропустив строк для звернення до суду, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції позовна заява із додатками надійшла до суду у поліетиленовому конверті без жодних поштових реквізитів та відміток. Однак, на конверті міститься номер накладної 8022319.

В накладній поштового відправлення від 08.04.2021р. міститься штрих-код 8022319.

При здійсненні апеляційним судом спроби відслідкувати поштове відправлення за допомогою Трекінгу відслідкування на сайті Express Mail за посиланням http://express- mail/net/ отримано інформацію про те, що «Нет данных по накладной 8022319».

Отже, доводи апелянта про те, що поштове відправлення прийняте до відправлення кур`єрською службою саме 08.04.2021р. є хибним. Оскільки, відсутні дані щодо звернення з таким поштовим відправленням та такого поштового відправлення не існує.

Колегія суддів наголошує на тому, що саме по собі заповнення поштової накладної не може вважатися достовірним доказом, оскільки не містить жодних поштових реквізитів та відміток.

Апеляційний суд вважає також безпідставними покликання апелянта на опис вкладення у цінний лист до Ужгородського міськрайонного суду, оскільки даний опис не заповнений належним чином, зокрема, на такому відсутній підпис працівника, який перевірив такий опис та печатки поштового відправника, що таке поштове відправлення прийнято до відправлення кур`єрською службою 08.04.2021р. (а.с.14),

Крім того, колегія суддів відхиляє поданий до доповнення апеляційної скарги опис підписаний кур`єром, оскільки в даному випадку не є зрозумілим його походження, адже до позовної заяви поданий інший цінний лист та опис на ім`я Ужгородського міськрайонного суду без зазначення всіх необхідних реквізитів.

Тобто, в даному випадку апелянт подав два різних документи за своїм змістом, при цьому зазначивши, що вони є ідентичними.

При цьому, апелянт до опису вкладення у цінний лист не надав жодного доказу про отримання його лише після звернення до суду.

Крім того, до апеляційної скарги апелянт повторно подав до опису вкладення у цінний лист без зазначення всіх необхідних реквізитів та зазначив підпис «з оригіналом згідно».

Колегія суддів звертає що адвокат Марина В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 всупереч ст.45 КАС України зловживає процесуальними правами та вводить суд в оману.

Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви в порядку ст.ст.123, 169 КАС України, у зв`язку з невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позову без руху та пропуском десятиденного строку звернення з позовом до суду без поважних причин.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката Марини Віктора Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2021 року у справі № 308/7334/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 08.11.2021р.