Справа № 566/601/21
Суддя: Лободзінський А. С.
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 566/601/21
провадження № 2-а/566/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання - Драган Л.М.,

розглянувши у відкритому судовом у засіданні в залі суду с.м.т. Млинів Рівненської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції НП України капрала поліції Краська Миколи Васильовича, Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції НП України капрала поліції Краська Миколи Васильовича, Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №744548 від 13.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наведених в оскаржуваній постанові правопорушеннь, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керування автомобілем із номерним знаком, закріпленим не у встановленому для цього місці і неосвітленим в темну пору доби та непред"явлення у спосіб, який дає можливість поліцейському зафіксувати та прочитати інформацію, що міститься в посвідченні водія відповідної категорії та у реєстраційному документі на транспортний засіб, не вчиняв, Крім цього вказав, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст.ст.268, 276, 278-280 КУпАП, оскільки поліцейським не роз"яснено йому його права , не розглянуто клопотання відповідно до ст.276 КУпАП про розгляд справи за місцем його проживання, де він міг би скористатися правовою допомогою адвоката, а розгляд справи проведено без з"ясування обставин вчинення проступку, наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення , без дослідження доказів, на основі яких було винесено оскаржувану постанову. Також позивач стверджує, що оскільки він заперечував допущення адміністративних правопорушень, які ставились йому у провину, то за таких обставин згідно з ч.5 ст.258 КУпАП відповідач мав скласти протокол про адміністративне правопорушення, чого не зробив.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, позов просив задовольнити.

Від Відповідача - 2 за підписом представника Немеришиної В.О. надійшов відзив на позовну заяву та заперечення, в яких Управління патрульної поліції в Рівненській області позов не визнало, посилаючись на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесення оскаржуваної постанови працівником патрульної поліції Красько М.П. було дотримано вимог чинного законодавства, що регулює провадження у справах про адмніністративні правопорушення. Оскільки було встановлено вчинення водієм ОСОБА_1 порушення п.п.2.9.в; 2.1; 2.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.6 ст.121; ч.1 ст.126 КУпАП, то відносно водія винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаними статтями і з врахуванням ст.36 КУпАП піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн. Оскаржувану постанову вважає законною, на підтвердження чого надано суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Відповідач-1, або ж його представник в судове засідання , будучи належним чином повідомленим про час , дату і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Заслухавши пояснення позивача, з"ясувавши зміст поданого на позовну заяву відзиву від Відповідача-2, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що винесеною Відповідачем -1 постановою від 13 травня 2021 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121; ч.1 ст.126 КУпАП у зв"язку з керуванням автомобілем із номерним знаком, закріпленим не у встановленому для цього місці і неосвітленим в темну пору доби та непред"явленням у спосіб, який дає можливість поліцейському зафіксувати та прочитати інформацію, що міститься в посвідченні водія відповідної категорії та у реєстраційному документі на транспортний засіб. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП згаданою постановою ОСОБА_1 піддано штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У постанові № 520/2261/19 від 25.06.2020 року Велика Палата Верховного Суду, зробила правовий висновок, в якому зазначила, що обов"язок відповідача-суб"єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності, не виключає визначеного частиною першою статті 77 КАС обов"язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Враховуючи наведені вище положення процесуального закону та правові висновки Верховного Суду, вирішуючи спір у даній справі, суд виходить з того, чи доведено як позивачем, так і Відповідачем -2 ті обставини, якими обгрунтовуються їхні вимоги і заперечення проти позову.

Так, порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення регламентується положеннями розділу ІV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правилом ч.3 ст.254 КУпаП передбачено, що протокол про адміністративне правовпорушення не складається у випадах, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов"язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотоз"йомки ( відеозапису).

Тобто, положення вказаної норми передбачають винятки, за яких протокол не складається, навіть, якщо особа оспорює допущене нею правопорушення, чи адміністративне стягнення. До такого винятку належать випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, незалежно від того в якому вони режимі зафіксовані.

Таким чином, посилання позивача ОСОБА_1 на те, що оскільки він заперечував факт вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то відповідач мав би скласти протокол про адміністративне правопорушення, не грунтуються на нормах чинного законодавства, у зв"язку з чим, судом відхиляються.

Щодо посилань позивача на те, що він не вчиняв адміністративних правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові, а також щодо недотримання Відповідачем-1 вимог ст.ст.268, 276, 278-280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови, суд відмічає наступне.

Так, згідно ст. 251 доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 279 КУпАП регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, розгляд справи, серед іншого, передбачає роз`яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх прав і обов`язків, заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів і вирішення клопотань.

Згідно п.п.9,10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, вищезазначені положення закону передбачають наявність обов"язку в суб"єкта владних повноважень, який здійснює оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зібрати докази на підтвердження факту вчинення особою адміністративного правопорушення і дослідити їх під час розгляду справи і лише після оцінки всіх доказів у їх сукупності, вирішити справу.

Як видно з наведених позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві обгрунтувань, а також з досліджених в суді відеозаписів події, зафіксованих на нагрудну відеокамеру поліцейського та мобільний пристрій самого позивача, він зазначених порушення не визнав, просив Відповідача-1 навести будь-які докази вчинення інкримінованих йому порушень ПДР. Проте, під час розгляду відносно ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення, поліцейський Красько М.В. не дослідив жодного доказу, якими б підтверджувався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121; ч.1 ст.126 КУпАП. і суду таких не представив, зокрема відсутні докази руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до моменту його зупинки. Вказане свідчить про недотримання Відповідачем-1 вимог ст.279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ..

Крім цього, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі такий пристрій, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб. При цьому, інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневій перевірці; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції). При цьому у вказанцій інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Тобто, як вбачається з наведеного, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

Натомість судом встановлено, що наданий Відповідачем-2 відеозапис починається з того моменту, як автомобіль МАN, в салоні якого знаходився ОСОБА_1 стоїть в статичному стані на узбіччі автодороги і Відповідач-1 розпочав спілкування з водієм. Тобто, відеозапис не підтверджує факту керування ОСОБА_1 автомобілем із номерним знаком, закріпленим не у встановленому для цього місці і неосвітленим в темну пору доби. В подальшому відеозапис неодноразово переривається і не відображає безперервності провадження у справі про адміністративне правопорушення від моменту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до його зупинки і подальших дій щодо розгляду адміністративної справи, аж до прийняття оскаржуваного рішення. Відтак, має місце порушенням принципу безперервності відеозйомки фіксації вчиненого порушення від його початку до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення, що у свою чергу не підтверджує іншого, зазначеного в оскаржуваній постанові порушення, а саме - непред"явлення ОСОБА_1 у спосіб, який дає можливість поліцейському зафіксувати та прочитати інформацію, що міститься в посвідченні водія відповідної категорії та у реєстраційному документі на транспортний засіб.

Такі дії патрульного поліцейського прямо порушують вимоги наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».

Як зазначено вище, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, в силу вище зазначених положень закону, наданий суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбаченихч.6 ст.121; ч.1 ст.126 КУпАП. А тому, суд відхиляє наданий Відповідачем-2 відеозапис з камери поліцейського в якості належного, допустимого і достовірного доказу, яким би підтверджувалась вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121; ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з того, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з права людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов`язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб`єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

З врахуванням вище наведеного, приймаючи до уваги встановлені судом при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно позивача порушення з боку Відповідача-1 положень ст. ст.251, 252, 279 КУпАП, а також недотримання ним вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, суд прийшов до всиновку що оскаржувана ОСОБА_1 постанова є незаконною, у зв"язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вище наведене у сукупності, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень та правомірність прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст.286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121; ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений ОСОБА_1 судовий збір, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції, в сумі 454 гривні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненсій області Департаменту патрульної поліції НП України капрала поліції Краська Миколи Васильовича, Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 744548, винесену 13.05.2021 року поліцейським роти №5 батальйону Управління Патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції НП України капрала поліції Красько Миколи Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Стягнути, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), сплачений ним судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Млинівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а учасниками розгляду справи, які були відсутні на проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

СУДДЯ :