Справа № 160/20357/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Серпіковій А.Ю.
представника позивача Голубніченка В.О.
відповідача Осельського Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс", Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.10.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича (далі відповідач, приватний виконавець Осельський Є.С.) , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" (далі третя особа-1, ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс"), Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі третя особа-2, АТ КБ "ПРИВАТБАНК"), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, щодо незняття арешту, накладеного за постановою від 27.09.2021 року у виконавчому провадженні №61955589, з рахунку боржника, ОСОБА_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які є рахунками, що призначені для виплати заробітної плати;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, зняти арешт, накладений постановою від 27.09.2021 року у виконавчому провадженні № АСВП №61955589, з рахунку боржника, ОСОБА_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 який є рахунком, що призначений для виплати заробітної плати.
Ухвалою суду від 02.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України; залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс", АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; призначено судове засідання на 09.11.2021 року; зобов`язано відповідача надати до суду копії матеріалів виконавчого провадження №61955589.
У зв`язку з неявкою відповідача та ненаданням відповідачем витребуваних доказів, відкладено судовий розгляд справи на 11.11.2021 року.
11.11.2021 року відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що наявна в матеріалах справи довідка АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не свідчить про віднесення зазначеного рахунку до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання. Крім того, не містить підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно чинного законодавства України, а також не зазначено, що на вказану картку не може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). До приватного виконавця ані позивачем, ані фінансовою установою, яка виконала постанову про арешт коштів боржника не надано жодного документа, який би свідчив про спеціальний режим використання вказаного рахунку. Через що у відповідача відсутні підстави для припинення чинності арешту грошових коштів.
В судове засідання 11.11.2021 року з`явились представник позивача та відповідач. Представники третіх осіб не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином. Неявка представників третіх осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.
В судовому засіданні 11.11.2021 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, відповідач просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.
14.07.2020 року приватним виконавцем Осельським Є.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №61955589, якою постановлено про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує дохід у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області.
27.09.2021 року приватним виконавцем Осельським Є.С. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61955589, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містять на рахунках, зокрема, на рахунку № НОМЕР_1 , МФО 305299, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».
З долученої до матеріалів справи виписки по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» від 29.09.2021 року вбачається, що з 08.02.2021 року по 28.09.2021 року на вказаний рахунок надходила заробітна плата з ГУНП в Дніпропетровській області.
Листами від 20.10.2021 року №3705 та №3706 приватний виконавець Осельський Є.С. повідомив позивача та його представника, що до заяв про зняття арешту з рахунку боржника не надано документів, які б свідчили що рахунок, з якого необхідно зняти арешт, є рахунком зі спеціальним режимом використання, спеціальним або рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо незняття арешту з рахунку боржника, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , який є рахунком, що призначений для виплати заробітної плати, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 статті 13 цього Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Статтею 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону №1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
На підставі пунктів 10, 15 частини 1 статті 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:
- включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;
- якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
Частиною 4 статті 59 Закону №1404-VIII визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких належать:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
На підставі частини 5 статті 13 Закону №1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
З наведених норм права вбачається, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону №1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону №1404-VIII. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №905/361/19.
З установлених судом обставин вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для отримання заробітної плати від ГУНП в Дніпропетровській області та не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, до рахунків, накладення арешту на кошти на яких заборонено.
Долучені до матеріалів докази свідчать, що АТ КБ «ПриватБанк» не визнав зазначений рахунок позивача та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
Також суд зазначає, що згідно із частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
Отже, зазначені норми стосуються рахунків підприємств, установ, організацій - роботодавців, які призначені для виплати заробітної плати працівників. Тоді як спірна ситуація стосується рахунку позивача, на який ОСОБА_1 отримує, як працівник, заробітну плату від ГУНП в Дніпропетровській області.
Таким чином, норми статті 97 Кодексу законів про працю України не поширюються на спірні правовідносини.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача не виникло обов`язку за наслідком розгляду заяв позивача та його представника для винесення постанови про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», на який позивач отримує заробітну плату.
Суд критично оцінює доводи представника позивача щодо списання банком нарахованої заробітної плати боржника в повному обсязі, оскільки зазначені доводи виходять за межі дослідження з огляду на зміст заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
На підставі частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на сукупність встановлених обставин та досліджені судом правові норми, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати позивача розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар