Справа № 640/22497/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Київ № 640/22497/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Бокатової Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерство юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови

представники позивача та відповідача - не з`явилися,

сторін:

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерство юстиції (м. Київ) (адреса: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ідентифікаційний код - 43315602) (надалі - відповідач, Відділ примусового виконання), у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 63440157 від 26.07.2021 старшого державного виконавця Гречух О.Я. відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерство юстиції, про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом від 17.09.2020 по справі № 640/1602/19 від 04.06.2020, а виконавчий лист повернути у Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень для подальшого виконання.

В якості підстав позову позивач зазначає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження без виконання судового рішення по справі № 640/1602/19 є протиправною, необґрунтованою належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, та постановлена без вчинення всіх належних дій щодо виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/22497/21; призначено розгляд справи за правилами, передбаченими ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України), у судове засідання на 09.09.2021; витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерство юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 63440157.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2021 витребувано повторно у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерство юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 63440157.

09.09.2021 розгляд справи відкладено до 29.09.2021.

Призначеного дня представники сторін у судове засідання не з`явилися.

Наразі суд примічає, що обґрунтовуючи позов позивач відзначає, що рішенням Окружного адміністративного суду від 04.06.20 у справі № 640/1602/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві вирішено зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві розглянути питання щодо індексації пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ та Порядку проведення індексації, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

17.09.20 судом видано виконавчий лист № 640/1602/19.

02.11.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречух Олегом Ярославовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 63440157 з виконання відповідного виконавчого листа.

26.07.2021 вказаним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63440157.

В наведеному контексті ОСОБА_1 відмічає, що із спірної постанови не можливо зрозуміти куди зник перший примірник виконавчого листа від 17.09.20 по справі № 640/1602/19. У матеріалах справи такий лист відсутній, а позивачу чи до суду виконавчий лист не надсилався.

Крім того позивач звертає увагу, що з дня відкриття виконавчого провадження і до його закінчення минуло 8 місяців та 24 дні, і за цей час старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання Гречух О.Я. не виконано належним чином покладених на нього обов`язків з виконання рішення суду.

Поряд із цим, 27.09.2021 через канцелярію до суду позивачем подано заяву, у якій останнім зауважується про здійснення розгляду справи без його участі.

Суд відзначає, що за ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 194 КАС України).

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Тому, з урахуванням поданого позивачем клопотання, беручи до уваги належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання 29.09.2021, докази чого містяться в матеріалах справи, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів згідно ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 та ч. 3 ст. 268 КАС України.

Разом з тим суд примічає, що у відповідності до ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Суд відмічає, що з моменту відкриття провадження у справі та на дату прийняття рішення у ній, відзиву на позов від ДВС не надходило.

При цьому, через канцелярію до суду від ДВС надійшли копії матеріалів ВП № 63440157.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

02.11.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречух Олегом Ярославовичем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63440157, згідно виконавчого листа № 640/1602/19 від 02.11.2020, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; Код ) розглянути питання щодо індексації пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078».

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

04.01.2021 на адресу Відділу примусового виконання від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов лист № 2600-0904-5/181726 від 22.12.2020, зі змісту якого випливає про проведення у жовтні 2020 року перерахунку пенсії ОСОБА_1

26.01.2021 та 01.03.2021 зауваженим державним виконавцем прийняті постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100,00 грн. та 10 200,00 грн. за невиконання рішення суду.

02.07.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречух О.Я. прийнято повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

26.07.2021 цим же державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63440157.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон, Закон № 1404-VІІІ), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» (по рішенню - Інструкція) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, обов`язковості виконання рішень; законності.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Вимогами статті 63 Закону врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наявними матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 63440157 вчинялись виконавчі дії, передбачені положеннями статті 63 Закону. При цьому, згідно виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 63440157, рішення не може бути виконано без участі боржника.

У той же час, суд враховує, що постанови про накладення штрафу на боржника від 26.01.2021 та від 01.03.2021 відповідно не є предметом оскарження в межах даного спору, а відтак дослідження правомірності підстав та передумов їх прийняття не входить до предмету доказування в межах цієї адміністративної справи.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що винесення державним виконавцем постанов про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду та направлення повідомлення до правоохоронних органів про притягнення боржника до відповідальності в частині виконання рішення суду зобов`язального характеру може бути підставою для закінчення виконавчого провадження в силу приписів ч. 3 ст. 63 Закону, а відтак оспорювана постанова про закінчення виконавчого провадження є правомірною та такою, що прийнята з дотриманням вимог статті 63 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що наведені доводи позивача не знайшли свого нормативного та документального підтвердження, суд приходить до висновку про необґрунтованість адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 72-78, 122, 123, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову б/н від 09.08.2021 ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко