Справа № 500/964/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/964/21 пров. № А/857/16004/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (суддя Мандзій О.П., час ухвалення 12:57 год., місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту 01.07.2021),

в адміністративній справі №500/964/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Тернопільській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки та накладення штрафних санкцій; 2) зобов`язати відповідача скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1 та податкове повідомлення-рішення від 28.08.2020 року №.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, допущено заміну відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Відповідач ГУ ДПС у Тернопільській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 рок позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1. Відмовлено у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 28.08.2020 року №. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 14000 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 29.06.2021 року не погодився відповідач в частині задоволення позовних вимог та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції не надано належної оцінки представленим податковим органом доказам, а тому рішення суду підлягає в оскаржуваній частині скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за результатами проведеної фактичної перевірки АЗС, що належить ФОП ОСОБА_1 , встановлено порушення п.п.230.1.2, п.п.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, зокрема, на АЗС, що розташована за адресою: Тернопільська область, м.Зборів, вул.Б.Хмельницького,60, з чотирьох резервуарів, які обладнані чотирма не зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр) рівнемірами-лічильниками рівня нафтопродуктів (пального) у резервуарі та трьома витратомірами-лічильниками на місці відпуску пального наливом з акцизного складу. Крім того, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , як розпорядником акцизного складу, за період з 01.04.2020 по 06.07.2020 не подавались до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденні дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі. За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у Тернопільській області винесено ППР від 28.08.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 237000 грн.. Відповідач твердить, що застосування санкцій за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, проведено відповідно до законодавства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 29.06.2021 року в частині задоволення позовних вимог. Винести постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважаючи, що судом першої інстанції ухвалено законне та справедливе рішення. Просить апеляційну скаргу вважати необґрунтованою та безпідставною, а тому залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням відповідального за супровід справи юриста на лікарняному.

Водночас, колегією суддів апеляційної інстанції враховано необхідність дотримання завдань адміністративного судочинства щодо своєчасного вирішення судом спору у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, та основних засад (принципів) адміністративного судочинства щодо верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та диспозитивності процесу, розумності строків розгляду справи судом, неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріли адміністративної справи містять необхідний обсяг наданих сторонами доказів, чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування містяться у позовній заяві та у відзиві на позов, у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, а тому є достатніми для вирішення справи по суті апеляційних вимог і прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Таким чином, неявка позивача та відповідача (їх представників), належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 11.09.2002 року зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с. 37).

Головним управлінням ДПС України у Тернопільській області 01.07.2019 року видано позивачу ліцензію на роздрібну торгівлю пальним №1900118 терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року, за адресою фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 (автозаправна станція (АЗС)) (а.с. 38).

На підставі наказу від 27.07.2020 року №938 (а.с. 134-135) та направлень від 27.07.2020 року №1331, №1332, №133, №1334 Головним управлінням ДПС України у Тернопільській області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , автозаправна станція (АЗС), з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством Україні, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі, зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, за результати якої складено Акт від 05.08.2020 року №550/19-00-32-01/ НОМЕР_1 (а.с. 130-133).

За висновками перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем порушено:

- пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме: відсутність реєстрації суб`єктом господарювання витратомірів-рівнемірів пального витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

- пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме: незабезпечення розпорядником акцизних складів формування даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах.

На підставі акта перевірки 28.08.2020 року Головним управлінням ДПС України у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення пп.230.1.2, 230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України застосовано до позивача фінансові санкції на підставі п.128-1.1, 128-1.3 ст.128 ПК України в розмірі 237000 грн. (а.с. 41).

Із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач не погодився та оскаржив його в адміністративному порядку, надіслано до ДПС України скаргу, що зареєстрована 14.09.2020 року за №35583/6 (а.с. 137-138).

За результатом розгляду скарги рішенням ДПС України від 16.12.2020 року №35402/6/99-00-06-02-05-06 скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 28.08.2020 року № в частині штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 97000 грн. та залишено без змін зазначене податкове повідомлення -рішення в іншій частині (а.с. 142-146).

Вказане рішення було надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте повернуто відправнику "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 141).

На підставі Акта перевірки, з урахуванням результатів адміністративного оскарження, Головним управління ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1, яким за порушення п.230.1.2, 230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України застосовано до позивача фінансові санкції на підставі п.128-1.1, 128-1.3 ст.128-1 ПК України в розмірі 140000 грн. (а.с. 51).

Не погодившись із діями відповідача щодо проведення перевірки та накладення штрафних санкцій, позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із не встановлення порушення відповідачем норм законодавства, якими визначено повноваження контролюючих органів та порядок проведення фактичних перевірок, та порушення прав позивача, а тому визнав позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо проведення перевірки та накладення штрафних санкцій такими, що не підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2020 року №, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання його протиправним та скасування з урахуванням скасування вказаного рішення за результатами адміністративного оскарження. Що стосується оскарження податкового повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийняті вказаного рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тобто непропорційно, що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача шляхом застосування штрафу, та, як наслідок, невідповідність такого критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а тому визнав його протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1, з врахуванням наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Надаючи правову оцінку прийнятому відповідачем податковому повідомленню-рішенню №1 від 09.02.2021 року, яким за порушення п.230.1.2, 230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України застосовано до позивача фінансові санкції на підставі п.128-1.1, 128-1.3 ст.128-1 ПК України в розмірі 140000 грн., колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до абз.«б» пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

В свою чергу підпунктом 14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900118 від 01.07.2019 терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року позивач здійснює роздрібну торгівлю пальним за адресою: Тернопільська область, м.Зборів, вул.Б.Хмельницького,60, автозаправна станція (АЗС).

Згідно з п.230.1 ст.230 ПК України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2. п.230.1 ст.230 ПК України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Таким сином, акцизні склади, на території яких здійснюється, в тому числі зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. При цьому, розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів.

Відповідно до вимог ст.230 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі Порядок №891).

Пунктом 2 Порядку №891 встановлено, що резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці. Обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Пунктами 12 та 22 5 "Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку" розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України унормовано, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

1) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

2) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

3) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1січня 2020 року.

Відповідно до п.128-1.1 ст.128-1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Разом з цим, згідно з абз.4 п.18 підрозділу 5 "Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку" розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Перевіркою встановлено, що платником податку ФОП ОСОБА_1 за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 зареєстровано акцизний склад АЗС за уніфікованим номером 10114557 (а.с. 136), де здійснюється роздрібна торгівля пальним на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (а.с. 128-129) та використовуються 4 резервуари та 3 паливо-роздавальні колонки, які виконують функції витратомірів-лічильників. Контролюючий орган встановив відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме: 4 рівнемірів-лічильників та 3 витратомірів-лічильників на місцях відпуску пального наливом з акцизного складу за період з 01.04.2020 року по 06.07.2020 року.

Судом враховано, що позивач не заперечує факт відсутності у вказаний період реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, однак не з його вини. Позивачем було домовлено з приватною фірмою "Преф-Сервіс" про встановлення та реєстрацію рівномірів-лічильників та витратомірів-лічильників в термін до 01.04.2020 року. При цьому позивач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" в Україні було встановлено карантин і приватна фірма "Преф-Сервіс" відмовилася встановлювати системи заміру рівнів і рівномірів у зазначений термін.

Слід відзначити, що на момент здійснення перевірки позивачем виконано вимоги ПК України щодо встановлення та реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Одночасно з тим встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, який є розпорядником акцизного складу, для виконання вимог законодавства замовив у приватної фірми "Преф-Сервіс" магнітострікційні рівноміри Alisonic для паливно-мастильних резервуарів та сплатив кошти в сумі 142827,00 грн. за вказане обладнання платіжним дорученням від №454 від 24.02.2020 року (а.с. 21) відповідно до виставленого рахунку-фактури №555 від 19.02.2020 року (а.с. 20). Однак зазначене вище обладнання було поставлено відповідно до видаткової накладної №555 від 29.05.2020 року (а.с. 22) та встановлено 24.06.2020 року, про що свідчить рахунок-фактура №1831 від 24.06.2021 року (а.с. 23) на оплату послуг: монтаж, підключення та налаштування системи заміру рівнів і рівномірів за адресою фактичного провадження діяльності позивачем.

Законом України №530-ІХ від 17.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесені зміни в ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", яка наводить перелік форс-мажорних обставин та до таких віднесено карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України.

Однак, як правильно вказав суд першої інстанції, Податковим кодексом України не визначено порядок реєстрації акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, а також не врегульовані на законодавчому рівні питання можливості призупинення реєстрації акцизного складу при виникненні форс-мажорних обставин. Також Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" не передбачає можливості призупинити дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним при виникненні форс-мажорних обставин. Законом передбачено лише призупинення дії ліцензії у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості.

Відповідно частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач довід ту обставину, що карантин, встановлений постановою Кабінетом Міністрів України в Україні, став для контрагента позивача та самого позивача форс-мажором, тобто надзвичайною і не підвладною волі сторін договору обставиною щодо поставки приватною фірмою "Преф-Сервіс" позивачу магнітострікційних рівномірів Alisonic для паливно-мастильних та введення позивачем обладнання в експлуатацію. Вказана обставина була непередбачуваною та перешкоджала позивачу здійснити обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

На противагу тому відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність оскаржуваного рішення від 09.02.2021 року №1 у повному обсязі.

Так, надаючи правову оцінку прийнятому відповідачем оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню №1 від 09.02.2021 за визначеними у ч.2 ст.2 КАС України критеріями правомірності, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що в силу принципу пропорційності притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 140000 грн. при виникненні форс-мажорних обставин не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є співмірним.

Прийняття рішень, вчинення дій повинно здійснюватися пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Принцип пропорційності, зокрема, передбачає наступне: здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти; якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей; несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш "шкідливі" засоби.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від от 6 лютого 2001 року (заява № 41205/98) по справі "Tammer v. Estonia" підкреслив, що "в межах своєї наглядової юрисдикції Суд повинен розглянути оскаржуване втручання у світлі всієї справи… Зокрема, Суд має визначити, чи було втручання у цій справі "пропорційним правомірній меті" та чи були підстави, наведені державними органами влади на виправдання даного втручання, "відповідними й достатніми".

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі Khristov v. Ukraine (заява №24465/04) наголошував на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі Brumarescu v. Romania).

На підставі встановленого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при прийняті податкового повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1 діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тобто непропорційно, що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача шляхом застосування штрафу, та як наслідок, невідповідність такого критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду доходить висновків, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції в оскарженій частині рішення про наявність підстав для задоволення позовної вимоги шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.02.2021 року №1.

Водночас, колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції від 29.06.2021 року в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, рішення суду в оскарженій частині винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року в адміністративній справі №500/964/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
В. В. Святецький
Повний текст постанови суду складено 08.11.2021 року