Справа № 334/2646/21
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.11.2021
Справа № 334/2646/21
Провадження № 2-а/334/69/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора поліції УПП в Запорізькій області Білоус Микити Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувся до суду з адміністративним позовом в якому зазначив, що 11.09.2020 року, інспектором старшим сержантом поліції УПП в Запорізькій області Білоусом М.А. 3 бат. 1 роти, було винесено постанову про притягнення його, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови, 11.09.2020 року о 15-04 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110216 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по бульвару Вінтера 6, в м. Запоріжжі, здійснив рух по тротуару, чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР.

Вважає, що оскаржуваною постановою на нього було неправомірно накладено адміністративне стягнення, оскільки інспектор під час складання постанови не врахував обставини, того, що ОСОБА_1 працює майстром з озеленення, який закріплений за об`єктом благоустрою Парк Енергетиків і Правобережний пляж. Саме для виконання своїх посадових обов`язків позивач перебував на території парку. На підтвердження чого ОСОБА_1 було надано інспектору посвідчення, після чого останній повернув документи та відпустив позивача.

Щодо складання постанови ОСОБА_1 стало відомо лише після ознайомлення з виконавчим провадженням у виконавчій службі.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому просив розглядати справу за його відсутності. Згідно відзиву відповідач заперечував проти задоволення адміністративного позову, обґрунтовуючи відзив на тому, що транспортний засіб ЗАЗ 110216 реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить фізичній особі ОСОБА_2 , а не МКП «Титан». Перебування вказаного транспортного засобу на тротуарі не доведена. Постанова відносно ОСОБА_1 , складена правомірно, на законних підставах та є такою, що не підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 3119494 від 11.09.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110216 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по бульвару Вінтера 6, в м. Запоріжжі, здійснив рух по тротуару, чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що він був змушений заїхати на тротуар по бульвару Вінтера 6, в м. Запоріжжі, для виконання своїх посадових обов`язків. Оскільки ОСОБА_1 працює майстром з озеленення МКП «Титан», та закріплений за об`єктом благоустрою Парк Енергетиків і Правобережний пляж, який знаходиться за адресою бульвар Вінтера 6, в м. Запоріжжі. Саме для виконання своїх посадових обов`язків позивач перебував на території парку.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 11.09.2020 року та його тверджень не спростовано.

Відповідачем до суду не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та скасувати постанову серії ЕАМ № 3119494 від 11.09.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову від УПП в Запорізькій області він так і не отримав, а з відповіді яку він отримав 09.04.2021, від патрульної поліції вбачається, що постанова та відеозапис правопорушення у них відсутні.

Враховуючи те, що позивач дізнався про наявність постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП тільки 09.04.2021, тому позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причини, суд вважає за можливим поновити строк звернення до суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду із вказаним адміністративним позовом є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Щодо визнання дій поліцейських незаконними, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно з положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженнями визнавати дії поліцейського, або ж саму постанову, протиправною.

З огляду на те, що даним рішенням скасовується постанова інспектора про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 121, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора поліції УПП в Запорізькій області Білоус Микити Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Поновити позивачу пропущений строк на оскарження постанови інспектора поліції УПП в Запорізькій області Білоус Микити Анатолійовича від 11.09.2020 року серії ЕАМ № 3119494.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ № 3119494 від 11.09.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Козлова Н. Ю.