Справа № 160/7563/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року Справа № 160/7563/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЛукомського А.О.
позивача представників позивача представника відповідача Чичевої Г.В. Павленка А.В., Серьогіна В.І. Борисенка А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.04.2021 року №576к в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.04.2021 року №179 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;
- поновити майора поліції ОСОБА_1 на раніше займаній посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити майору поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.04.2021р. по день винесення рішення по даній справі;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити майору поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021р. прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021р. клопотання представника позивача та Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначення підготовчого засідання.
У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.
Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на службі в ОВС з 17.02.2003р. по 06.11.2015р., з 07.11.2015р. в Національній поліції, та наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 29.01.2021р. № 27о/с була призначена на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області.
15.02.2021р. начальником ГУ НП в Дніпропетровській області було видано наказ №337, яким призначено службове розслідування за фактами можливих порушень службової дисципліни старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кам`янського РУП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 та слідчим цього ж відділення майором поліції ОСОБА_2 , а також іншими поліцейськими зазначеного районного управління поліції.
Крім цього, у рамках вищезазначеного кримінального провадження майору поліції ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Наказом начальника ГУ НП в Дніпропетровській області від 12.03.2021р. №544 було продовжено строк службового розслідування до 15.04.2021р.
15 квітня 2021р. начальником ГУНП в Дніпропетровській області було затверджено Висновок Дисциплінарної комісії ГУНП від 13.04.2021р. «Про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кам`янського РУГЇ ГУНП майором поліції ОСОБА_1 , а також іншими поліцейськими зазначеного районного управління поліції».
Після проведення вищевказаних слідчих дій, 12.02.2021 старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кам`янського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цієї ж доби останній оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
У вказаному повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, копія якого наявна в матеріалах справи, прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури Верещакою Д.П., доручено слідчому першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтава Осадчому П.В. вручити ОСОБА_1 повідомлення про підозру
Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження у майора поліції ОСОБА_1 виник намір щодо одержання неправомірної вигоди від матері вищезазначеного громадянина - ОСОБА_4 за прийняття рішення про закриття цього провадження та непритягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.
Розуміючи, що реалізувати свій намір на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_4 самостійно є небезпечним та, бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за корупційне правопорушення, майор поліції ОСОБА_1 при невстановлених обставинах вступила у змову з адвокатом ОСОБА_5 , якого заздалегідь було порекомендовано ОСОБА_4 , для спілкування та передачі грошових коштів.
У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи з власних корисних інтересів, бажаючи отримати частину неправомірної вигоди для себе, погодився виконувати роль посібника у вчинені майором поліції ОСОБА_1 корупційного правопорушення.
Так, 19.01.2021 приблизно о 13.50, ОСОБА_5 , виконуючи умови попередньої змови та роль посібника в одержанні неправомірної вигоди майором поліції ОСОБА_1 , у приміщенні офісу № 9, будинку АДРЕСА_1 , повідомив ОСОБА_4 про те, щоб її сина ОСОБА_3 за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не притягли до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрили, необхідно укласти з ним договір про надання правової допомоги і у подальшому надати йому грошові кошти у сумі 4500-5000 доларів США для передачі їх майору поліції ОСОБА_1
20.01.2021 приблизно о 09.00 у зазначеному приміщенні ОСОБА_3 уклав договір № 20/01/21 з адвокатом ОСОБА_5 , про надання правової допомоги.
У подальшому, протягом січня та початку лютого, адвокат ОСОБА_5 , під час неодноразових зустрічей з ОСОБА_4 запевняв останню про необхідність передачі передачі грошових коштів для майора поліції ОСОБА_1 , з метою уникнення ОСОБА_3 негативних наслідків за результатами дорожньо-транспортної пригоди. Розмір грошової суми для закриття кримінального провадження ОСОБА_5 було зазначено у 5000 доларів США для слідчого та осіб, які мають відношення до кримінального провадження та 500 доларів США за його послуги у вирішенні цього питання.
Усі свої дії, направлені на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_4 , її розмір та строки отримання адвокат ОСОБА_5 узгоджував з майором поліції ОСОБА_1 по телефону та під час особистих зустрічей.
Впевнившись у готовності ОСОБА_4 передати грошові кошти у сумі 5500 доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 повідомив про це майора поліції ОСОБА_1
Вказані пояснення ОСОБА_1 написані власноручно письмово, копія яких наявна в матеріалах справи та були досліджені судом (а.с.75-76).
Також, у Висновку зазначено, що опитати під час проведення службового розслідування адвоката ОСОБА_5 та громадянку ОСОБА_4 не представилося можливим, оскільки вони відмовилися від надання будь-яких пояснень з цього приводу.
У пунктах 1, 2 Висновку пропонується:
1. Інформацію щодо порушень службової дисципліни старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кам`янського РУП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 , а також іншими поліцейськими зазначеного районного управління поліції вважати такою, що знайшла своє об`єктивне підтвердження, в їх діях наявність дисциплінарних проступків встановленими, а службове розслідування завершеним.
2. За порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п. 1 розділу II, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, застосувати до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кам`янського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
15.04.2021р. начальником ГУ НП в Дніпропетровській області видано наказ №576к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Кам`янського РУП ГУ НП», у відповідності до п. 1 якого за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п.21 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, тобто вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, застосовано до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кам`янського РУП ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 26.04.2021р. №179 о/с, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, звільнено з 26.04.2021р.
Згідно Довідки Заводського районного суду м.Дніпродзержинська №208/4142/21 від 25.08.2021р., в проваджені вказаного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.368 ч.3 КК України, ОСОБА_5 за ст. ст.27 ч.5, ст.368 ч.3 КК України. 25.05.2021 року винесено ухвалу про призначення справи до підготовчого судового засідання. Але із-за неодноразової неявки адвокатів та потерпілих справу слуханням відкладалося. По справі рішення не прийнято. Наступна дата підготовчого засідання призначено на 23.09.2021р.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з положеннями частини першої та шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби у Національній поліції України визначено Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
В силу частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 9 листопада 2016 року № 1179 (далі - «Правила №1179»), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Пунктом 3 розділу ІV Правил №1179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, який затверджено Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.
Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Згідно із ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4, 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту НПУ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту НПУ проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Згідно ч.4 ст.15 Дисциплінарного статуту НПУ, забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.
Частиною 7 ст.15 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту НПУ службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту НПУ, у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 18 Дисциплінарного статуту НПУ, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Згідно з ч. ч 3, 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка;
3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;
4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з чч.1, 2 ст.21 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Дисциплінарного Статуту НПУ, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - «Порядок №893»).
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з пунктом 4 розділу VI Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку (пункт 5 розділу VI Інструкції).
Предметом спору в цій справі є правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Із аналізу наведених вище норм слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Обставини щодо вчинення особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку.
У свою чергу, висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Такі обставини повинні бути встановлені членами дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування на підставі зібраних ними матеріалів та пояснень осіб, яким відомі обставини щодо яких здійснюється службове розслідування.
Виходячи зі змісту оскаржуваних наказів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.04.2021 року №576к та від 26.04.2021 року №179 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни із посиланням на недотримання вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п.21 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, тобто вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції.
Отже, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, фактичною підставою для такого звільнення були висновки відповідача щодо вчинення позивачем протиправних дій, які містять ознаки кримінального правопорушення та викладені в повідомленні про підозру від 12.02.2021 року.
Суд зазначає, що повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доказаний факт не можна.
Приписами частини першої статті 62 Конституції України обумовлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Поряд з вказаним, за приписами ч.ч. 1, 5 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Відтак, з огляду на вказані правові приписи, особа може вважатися винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України та вчиненні відповідних протиправних дій, лише після набрання законної сили вироком суду.
В матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому ч.1 ст. 62 Конституції України.
При цьому в матеріалах справи наявна довідка Заводського районного суду м.Дніпродзержинська №208/4142/21 від 25.08.2021р. про те, що в проваджені вказаного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.368 ч.3 КК України, ОСОБА_5 за ст. ст.27 ч.5, ст.368 ч.3 КК України. 25.05.2021 року винесено ухвалу про призначення справи до підготовчого судового засідання. Але із-за неодноразової неявки адвокатів та потерпілих справу слуханням відкладалося. По справі рішення не прийнято.
Проте висновки службового розслідування містить лише ті порушення, які інкримінуються позивачу у кримінальному провадженні та яким буде надана оцінка судом під час розгляду кримінального провадження.
З урахуванням приписів ч.1 ст. 62 Конституції України, у даному випадку має місце підозра, висунута позивачу за фактом вчинення кримінального правопорушення, та відсутні достатні й необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни.
Такі правові позиції були викладені в постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 823/1460/17 та від 14.11.2018 року у справі № 802/522/16-а.
Така ж позиція щодо неможливості притягнути працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення викладений Верховним Судом, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року № 520/8550/18 та від 28.02.2020 у справі 818/1274/17.
Також, суд зазначає, що вчинення кримінального (корупційного) правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду - є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, а тому наказ про звільнення позивача за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" є передчасним.
Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.11.2018 року по справі № 802/522/16-а, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Оскільки позивача звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, тобто у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідач в силу частини 2 статті 77 КАС України має обов`язок довести наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Однак висновки службового розслідування не містять посилання на обставини, в чому саме ці дії полягали, якими доказами це підтверджується та до яких негативних наслідків призвело.
При проведенні службового розслідування на підтвердження або спростування вказаних обставин, з урахування того, що позивач заперечувала обставини інкримінованого кримінального правопорушення, факти позаслужбових стосунків з фігурантами останнього та вчинення дисциплінарного проступку, особи, які фігурують в даному кримінальному провадженні (адвокат ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_4 матір учасника ДТП ОСОБА_3 ), між якими начебто передавалися гроші, членами комісії взагалі не опитувались, а висновки останнього лише відтворюють обставини, що зазначаються в пред`явленому повідомленні про підозру.
При цьому, посилання у Висновку на те, що вказаних осіб не було можливості опитати з огляду на відмову від надання пояснень не підтверджується жодними доказами в розумінні приписів ст.ст.72-76 КАС України, доказів протилежного відповідачем не надано. Відповідач обмежився лише зазначенням про це в висновку службового розслідування.
Крім того, у Висновку міститься посилання на проведення обшуків у службовому кабінеті ОСОБА_1 та за місцем її проживання, проте жодних предметів, які безпосередньо стосуються описаних подій в інкримінованому кримінальному правопорушенні не знайдено, доказів протилежного відповідачем не надано. При цьому, відповідні протоколи обшуку відповідачем не надані та в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, в матеріалах справи наявна позитивна службова характеристика ОСОБА_1 (а.с. 61) в якій зазначено, що остання за час служби намагається не допускати порушень службової дисципліни, у службовій діяльності дотримується вимог ГУНП, що регламентують службову діяльність слідчих підрозділів.
Про будь-які інші характеризуючи складові службової дисципліни ОСОБА_1 , як-то дисциплінарні стягнення, догани, тощо, у т.ч. їх аналіз під час проведення службового розслідування відповідачем не зазначається та матеріали справи не містять.
Таким чином, відповідачем при проведенні службового розслідування не було дотримано приписів ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки не було з`ясовано всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку.
Службовий висновок не містить самостійно доведених фактів, які б підтверджували порушення позивачем службової дисципліни (як наприклад відсутні пояснення осіб та інші докази, які підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення).
Доказів в підтвердження обставин, викладених у висновку службового розслідування не надано, крім обставин, описаних в повідомленні про підозру та ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави та інших матеріалах досудового розслідування.
Отже, суд приходить висновку про те, що факт порушення позивачем службової дисципліни Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області службовим розслідуванням не встановлено та не доведено.
Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07.02.2020 року по справі №260/1118/18, від 08.08.2019 року по справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 року по справі №800/508/17, від 02.10.2019 року по справі № 804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.
Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року по справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Як було зазначено вище та судом встановлено, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містить конкретних обставин, які вказують на порушення позивачем службової дисципліни.
При цьому, в наказі перелічені лише загальні правові норми, але не вказано в чому конкретно полягає порушення службової дисципліни позивачем.
Отже, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.04.2021 року №576к в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та відповідно на підставі якого був прийнятий наказ від 26.04.2021 року №179 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 , - прийняті з порушенням діючого законодавства, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи.
При цьому, Верховний Суд зазначав, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього за ч.3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.
Разом з тим, у цій справі судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що матеріали службового розслідування не містять самостійно доведених фактів, які б підтверджували порушення позивачем службової дисципліни, тобто факт порушення позивачем службової дисципліни службовим розслідуванням не встановлено та не доведено.
За таких обставин посилання відповідача на вказану практику є недоречним.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.04.2021 року №576к в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та відповідно на підставі якого був прийнятий наказ від 26.04.2021 року №179 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 прийняті передчасно, без врахування всіх обставин що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, єпротиправними та відповідно підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про майора поліції ОСОБА_1 на раніше займаній посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду, як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді, як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст.235 та статті 240-1 КЗпП України, тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, єдиним можливим рішенням суду є поновлення такого працівника на займаній або прирівняній до займаної посаді.
Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що відповідач звільнив позивача з порушенням порядку, установленого законом, а тому, відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на попередній посаді.
Відтак, виходячи з встановлених обставин, а також правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.06.2020 року по справі №804/4143/16, суд робить висновок, що позивач має бути поновлений судом на раніше займаній посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з 27 квітня 2021 року.
Крім того, згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ України.
Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.
Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок №260).
Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року у справі № 808/928/16, де вирішувалося питання, у тому числі про стягнення на користь поліцейського суми середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, відзначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.
Таким чином, ураховуючи, що, на день звільнення Позивача зі служби в поліції норми вказаного Порядку № 260, який є спеціальним нормативно-правовим актом для нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, є діючими, вони підлягають застосуванню для визначення розміру грошового забезпечення.
Так, пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Отже, указаним нормативним актом встановлений порядок обрахунку виплати грошового забезпечення поліцейського за кожний календарний день, що за суттю аналогічно поняттю середньої заробітної плати. Так, вказана сума визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Наведений висновок узгоджується й з позицією Верховного Суду (зокрема, постанови від 14.11.2019 року у справі № 814/695/16 та від 19.07.2018 року у справі №805/1110/17-а), яка полягає у тому, що зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Згідно довідки ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.09.2021 року №1399 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 із розрахунку календарних днів складає 293,63 грн. Зауважень щодо такого розрахунку позивачем не висловлено.
Кількість календарних днів вимушеного прогулу у період з 27.04.2021 року (наступний день після дня звільнення позивача) по 08.10.2021 року (день прийняття рішення суду) складає 165.
Крім того, суд зазначає, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Таким чином, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, шляхом стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 48 448,95грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України. Згідно з частинами 3, 4 цієї статті для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В позовній заяві зазначено, що позивачем було понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. на підтвердження чого надано - копія договору № 19/04-21 від 19.04.2021р. про надання правничої допомоги; - копія свідоцтва ОСОБА_7 1. про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.03.2017р.; - копія ордеру адвоката Серьогіна В.І (серія АЕ №1067986 виданого АО «Юридична компанія «Легалітас»); - копія свідоцтва ОСОБА_8 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 28.10.2020р.; - копія ордеру адвоката Павленка А.В. (серія АН №1033657 виданого АО «Юридична компанія «Легалітас»); - копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.04.2021р. №17.
Так, 19.04.2021 року між Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Легалітас» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 19/04-21 про надання правничої допомоги.
Зазначеним Договором (п.п.4.1, 4.2) визначено, що гонорар Адвокатського об`єднання за даним договором визначається у фіксованому розмірі і складає: 10 000 грн. - за підготовку документів (позовної заяви, клопотань, тощо) та представництво прав та законних інтересів Клієнта у адміністративному суді першої інстанції; 10 000 грн. - за підготовку документів (апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, клопотань, заперечення інших заяв по суті справи та з процесуальних питань) та представництво прав та законних інтересів Клієнта у суді апеляційної інстанції; 10 000 грн. - за підготовку документів (касаційної скарги, клопотань, відзиву, заперечень, інших заяв по суті справи) та представництво прав та законних інтересів Клієнта у суді касаційної інстанції.
Виплата гонорару здійснюється Клієнтом у розмірі, що визначений у п. 4.1 цього Договору. Надання професійної правничої допомоги здійснюється в межах гонорару, сплаченого Клієнтом.
У даному випадку суд бере до уваги, що двома адвокатами вчинено дії, безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи, а саме подання клопотань, зокрема про розгляд справи в судовому засіданні, про долучення додаткових документів, а також постійна явка та участь у всіх проведених судових засіданнях (чотири). При цьому розмір витраченого часу та вартість погоджена сторонами у договорі та не спростована відповідачем.
Таким чином, судом встановлено, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання у сумі 10 000 грн. є фіксованим, узгодженим сторонами у Договорі від 19.04.2021р. №19/04-21 про надання правничої допомоги і фактично позивачем сплаченим, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 19.04.2021р. №17.
Окрім того, Верховний Суд в своїй постанові звертає увагу на зміст ст. 134 КАС України, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору.
Таким чином, у даному випадку відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не спростовує факт здійснення адвокатом професійної діяльності в інтересах клієнта - позивача у справі - відповідно до умов Договору, а матеріалами справи підтверджено реальність надання правової допомоги.
Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача про не підтвердження витрат на правничу допомогу через відсутність детального опису використаного часу та виконаних робіт.
До того ж, Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у праві № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Позивач документально підтвердив, що він сплатив кошти на виконання договору про надання правової допомоги. Тобто цей гонорар був фактичним. У свою чергу, відповідач всупереч ч. 7 ст. 134 КАС України не довів неспівмірність витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1816,00 грн.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.04.2021 року №576к в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.04.2021 року №179 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з 27 квітня 2021 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 48 448,95 (сорок вісім тисяч чотириста сорок вісім гривень дев`яносто п`ять копійок).
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 11816,00грн. (одинадцять тисяч вісімсот шістнадцять грн.), з яких: зі сплати судового збору у розмірі 1816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова