Справа № 120/5462/20-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/5462/20-а

09 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 640/22027/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просив: визнати протиправною бездіяльності Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачеві на підставі довідки від 20 серпня 2020 року № 11/1438; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачеві пенсії на підставі довідки від 20 серпня 2020 року № 11/1438 з урахуванням проведених раніше виплат з 01 квітня 2019 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 20.08.2020 року № 11/1438.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 20.08.2020 року № 11/1438 з урахуванням проведених раніше виплат з 01.09.2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 560 грн. 50 коп.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2021 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року змінено, викладено абзац третій резолютивної частини у наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 20.08.2020 року № 11/1438 з урахуванням проведених раніше виплат з 01.04.2019 року".

В решті рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

25 серпня 2021 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій заявник просить: встановити судовий контроль за виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 120/5462/20-а; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду подати звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 120/5462/20-а.

В обґрунтування заяви вказано, що на виконання рішень судів Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувало суму заборгованості у розмірі 68917,50 грн за період з 01.04.2019 по 31.12.2019. Проте ця виплата ОСОБА_1 станом на день подання цього клопотання не здійснена.

Листами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.04.2021 №0200-0308-8/23371, від 17.06.2021 №0200-0308-8/3709 позивача проінформовано про те, що на виконання рішень у справі № 120/5462/20-а управлінням сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в сумі 68917,50 грн буде здійснена в межах асигнувань, виділених на цю мету. Відповідач також повідомив, що нараховані кошти включені до Реєстру судових рішень та їх виплату буде здійснено в порядку черговості.

Разом з тим, як вказує позивач, станом на серпень 2021 року рішення суду про виплату заборгованої суми пенсії відповідачем все ще не виконано.

До суду надійшов відзив відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якому відповідач зазначає, що на виконання рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019. При цьому відповідач вказав, що заборгованість, з урахуванням проведених раніше виплат, складає 68917,50 грн і буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Зазначило, що виплати пенсій та інших виплат здійснюються управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Вказує, що донараховані кошти в сумі 68917,50 грн залишаються не виплаченими, оскільки така заборгованість включена до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

За таких обставин, відповідач вважає, що рішення суду виконано в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Тож, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що приписи статті 382 КАС України, не позбавляють позивача можливості звернутися до суду із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Такий висновок суду апеляційної інстанції з питань застосування вищезазначених норм процесуального права узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 02 квітня 2021 року у справі №822/637/18, від 03 березня 2021 року у справі № 560/251/19.

Згідно матеріалів справи, рішення суду від 15.03.2021 по справі №640/22027/19, яке набрало законної сили, станом на момент розгляду заяви судом апеляційної інстанції, не виконано.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в порушення вимог ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 370 КАС України не виконав рішення суду по справі №640/22027/19, яке набрало законної сили.

У відзиві на заяву відповідач посилається на те, що виплата нарахованої суми заборгованості буде здійснена при відповідному фінансуванні. А тому, відповідач вважає, що в повному обсязі виконав рішення суду по справі.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що здійснення перерахунку та нарахування пенсії є лише передумовою її виплати, однак не свідчить про повне виконання рішення суду, оскільки рішенням суд зобов`язав Пенсійний орган не лише провести перерахунок, але й виплатити позивачеві повну суму перерахованої пенсії.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем станом на момент розгляду цієї заяви не надано доказів, які б свідчили про вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області дій, зокрема, направлення до Пенсійного фонду України звернення щодо виділення коштів на погашення заборгованості на виконання рішення суду, чи роз`яснення процедури здійснення таких виплат.

Зважаючи на це, доводи відповідача щодо відсутності фінансових ресурсів не може вважатись обставиною, що виправдовує невиконання судового рішення.

Невиплата особі коштів з посиланням на їх відсутність без будь-яких належних доказів, які це підтверджують порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які виплати проводити громадянам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити такі виплати, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату коштів, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З огляду на викладене, враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання постанови суду, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права осіб в судовому порядку, заявник на даному етапі обґрунтував подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021.

Відтак суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом двох місяців з дня отримання копії даної ухвали подати звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі 120/5462/20-а.

Керуючись ст. ст. 248, 311, 321, 325, 328, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 120/5462/20-а задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом двох місяців з дня отримання копії даної ухвали подати звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі 120/5462/20-а.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Шидловський В.Б.